Справа № 750/17110/25
Провадження № 2/750/961/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Слісаря А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:
у грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 18 931 грн. 00 коп. та судові витрати.
Обґрунтовано позов тим, що 27 липня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 451468-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 9000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ОСОБА_1 належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому у нього станом на 01.12.2025 утворилася заборгованість за Договором № 451468-КС-001 про надання кредиту в розмірі 18 931 грн. 00 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
12 січня 2026 року від представника відповідача - адвоката Полянської К.В. засобами потового зв`язку надійшла заява про застосування строків позовної давності, яку обгрунтовує тим, що кредитний договір від 27 липня 2022 року № 451468-КС-001 діє до 21.09.2022 р., тобто сторонами договору встановлений строк виконання договору саме до цієї дати, від якої і необхідно рахувати трирічний строк позовної давності, а тому останній день подачі позову у межах позовної давності є 22.09.2025 року. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову.
13 січня 2026 року від представника відповідача - адвоката Полянської К.В. засобами потового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивач стверджує про укладення між сторонами кредитного договору у електронному виді шляхом використання одноразового ідентифікатора, але позивач не надав жодних технічних доказів, що договір укладав саме відповідач. Позивачем не наданого належного розрахунку заявленої до стягнення заборгованості, а наявний розрахунок не містить інформації про періоди нарахування відсотків, їх розміру, застосованої процентної ставки, дат та сум здійснених платежів та не відображає порядок погашення зобов`язання. Відсутні документи які підтверджують вірність нарахування заборгованості. Нарахування та стягнення комісії не передбачено чинним законодавством. Позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів, матеріали справи не містять первинних документів перерахування кредитних коштів відповідачу. Не підтверджено, що саме відповідачу належать платіжні реквізити на які було здійснено перерахунок коштів. Просить застосувати строк позовної давності. 
14 січня 2026 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якому просить позов задовольнити. Вказує, що строк позовної давності не сплив, тому що на період дії воєнного часу ці строки зупинялися. Кредитний договір укладений між сторонами не суперечить чинному законодавству, а договір не визнавався недійсним. Кредитні кошти були перераховані відповідачу що підтверджується довідкою яка наявна у матеріалах справи. Відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися правомірно у відповідності до умов кредитного договору, а сам розмір нарахованих відсотків не перевищує суму боргу, тому є пропорційним. Нарахування комісії не суперечить чинному законодавству та відповідає умовам кредитного договору. 
02.02.2026 р. від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі. Вказує, що у даному випадку необхідно застосовувати трирічний строк позовної давності. Позивачем не спростовано доводи відповідача щодо нікчемності умов кредитного договору. Умови кредитного договору про нарахування комісії не відповідають вимогам законодавства. Позивач не надав належних доказів фактичного отримання відповідачем кредитних коштів. Крім того, не доведено належне інформування відповідача про умови кредитування.
04.02.2026 року від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення у яких він вказує, що відповідачу були перераховані кредитні кошти, що підтверджується відповіддю АТ «Таскомбанк». 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 27 липня 2022 року ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 451468-КС-001 про надання кредиту(а.с.28-31).
27 липня 2022 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 451468-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених пропозицію (оферту) укласти Договір № 451468-КС-001 про надання кредиту(а.с.32-35).
27 липня 2022 року ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-9601 на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті(а.с.38)), котрий Боржником було введено/відправлено.
27 липня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 451468-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію»(а.с.24-27).
Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 9000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.
Згідно п. 2.3.-2.9. Договору кредиту, кредит надається на 8 тижнів. Комісія за надання кредиту 1350 грн. Термін дії Договору до 21.09.2022. Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,18891167, фіксована.
Пунктом 3.2. Кредитного договору визначено, що протягом строку(терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом) нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4. Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку № 1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче.
Пунктом 3.2.3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 9000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті) (а.с. 39).
Крім того, факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 9000 грн. підтверджується випискою АТ «Приватбанк» складеною 18.04.2026 р. за період 27.07.2022-21.09.2022, яка витребувана ухвалою суду.
Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором № 451468-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частинами першою, другою статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Згідно зі статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту)другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших.
Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах.
Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» надало відповідачу кредит, однак відповідач свої зобов`язання щодо його повернення належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 18 931 грн. 00 коп., до якої входить: 9000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 8 581 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами (а.с. 21).
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частинами першою, другою статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Також надаючи оцінку нарахуванню позивачем комісії за надання кредиту у розмірі 1350 грн. відповідно до пункту 2.5. кредитного договору, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку чи іншої фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту і, відповідно, така умова не є нікчемною.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20 вересня 2024 року у справі № 331/2974/23 (провадження N 61-7620св24).
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 27 липня 2022 року № 451468-КС-001, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «Бізнес позика» становить 18 931 грн., з яких: 9 000 грн. заборгованість за кредитом; 8581 грн. проценти за користування кредитом; 1350 грн. комісія за надання кредиту.
Вище наведені обгрунтування, повністю спростовують заперечення представника відповідача, щодо не доведення факту існування договірних зобов`язань, отримання відповідачем грошових коштів та правомірність нарахування заборгованості.
Крім того, суд вважає, що заява представника відповідача про застосування строків позовної давності є не обгрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, такий строк зупинявся (у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану) та перебіг позовної давності продовжився після виключення пункту 19 на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, код ЄДРПОУ 41084239) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість у розмірі сумі 18 931 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2422 грн. 40 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. СЛІСАР