Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/67/26 
Провадження № 2/376/754/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року м.Сквира
Сквирський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Ловінської С.С.,
за участю секретаря судового засідання Кропивлянської С.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Бугайова М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи : Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради, Орган опіки та піклування Сквирської міської ради, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради та Орган опіки та піклування Сквирської міської ради, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою дитиною.
В обґрунтування позову зазначає, що його сестра - ОСОБА_2 має сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батька дитини позивач не знає, оскільки відомості про батька записані в свідоцтві про народження дитини зі слів матері, згідно ст.135 Сімейного Кодексу України. Позивач стверджує, що сестра з початку війни почала дивно себе поводити, врешті переїхала жити за кордон. Дитина залишилася без материнського піклування, перебуває під його наглядом та опікою, відповідачка зібрала речі та покинула дитину, не цікавиться сином. Мати не займається його вихованням, не відвідує, не цікавиться його здоров`ям, усувається від виконання батьківського обов`язку по відношенню до свого сина. Відповідачка гроші на утримання свого сина не давала та не дає. ОСОБА_2 не цікавиться розвитком дитини, харчуванням. Вона не виявляє щодо нього батьківської турботи. Фактично, мати самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню свого сина. Мати не цікавиться станом здоров`я сина, не виявляє щодо дитини батьківської уваги та турботи. ОСОБА_2 живе своїм життя. Малолітній ОСОБА_3 проживає та зареєстрований з ним у АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади, перебуває повністю у нього на вихованні та утриманні, він дбає про ОСОБА_3 , забезпечує усім необхідним. Зазначає, що на обліку у нарколога та психіатра він не перебуває, дохід отримує від підсобного господарства. Вказує, що ніколи не чинив перешкод у спілкуванні з дитиною, проте мати дитини не цікавиться та свідомо відмовляється від дитини і не заперечує, щоб її було позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою від 04.08.2025. 
Ухвалою судді від 19.01.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору : Орган опіки та піклування Сквирської міської ради. 
Ухвалою суду від 20.03.2026 закрито підготовче провадження в зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду.
Позивач та представник позивача, адвокат Бугайов М.С., в судовому засіданні підтримали викладане у позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. 
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзиву, заяв чи клопотань до суду не подавала.
Представники третіх осіб – Служби у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради та Органу опіки та піклування Сквирської міської ради, в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їхньої участі.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси дитини, даючи оцінку діям відповідачки, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідачки на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 62 (а.с. 16). 
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00017968017 від 25.04.2017 батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 записаний із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.22). 
Згідно з копії заяви від 04.08.2025, ОСОБА_2 , яка є матір`ю малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявила про свою добровільну відмову від батьківських прав (а.с.18). 
Відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області № 376/2565/25 від 16.12.2025 за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно її малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном призначено ОСОБА_4 (а.с.50-55).
Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2025/008202879 від 20.06.2025 адресою місця проживання ОСОБА_1 з 14.12.2005 є АДРЕСА_1 (а.с.10).
Неповнолітній ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з позивачем у АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/008202262 від 20.06.2025 (а.с.13). 
Згідно довідок Сквирської центральної міської лікарні Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради б/н від 14.08.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.с.19-20). 
Згідно довідки-характеристики, виданої Старостинським округом №10 Сквирської міської ради Київської області ОСОБА_1 народився в с.Тхорівка, Сквирського району, Київської області. Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . З народження проживає на території села Тхорівка. Добросовісний, самостійний, тактовний, поважає старших за віком. Скарг від сусідів не надходило (а.с.39).
Рішенням виконавчого комітету Сквирської міської ради №32/5 від 10.03.2026 затверджено висновок органу опіки та піклування Сквирської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 та недоцільність призначення опікуном ОСОБА_1 (а.с.34).
Згідновисновку Органу опіки та піклування Сквирської міської ради вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У висновку зазначено, що на даний час громадянка ОСОБА_6 проживає в республіці Німеччина, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться станом здоров`я дитини, не утримує сина матеріально. Рекомендовано у разі позбавлення ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3 призначити опікуном ОСОБА_4 (а.с.35-38).
Згідно довідки КНПСМР «Сквирського міського центру первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_1 регулярно відвідує сімейного лікаря з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з профілактичною метою та у разі захворювання дитини (а.с.67).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 05.05.2026 Сквирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 надала письмову згоду на оформлення опіки над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав суду, що проживає в АДРЕСА_1 . Має трьох синів і одну дочку, позивач – його син, а відповідачка – дочка. Дочка ОСОБА_8 - одинока мати, яка родила двох синів, ОСОБА_9 в 2015 році та ОСОБА_10 в 2017 році. Своїх синів не виховує. Після початку війни, вона з двома дітьми поїхала за кордон. Але згодом привезла спочатку ОСОБА_9 , а через два місяці і ОСОБА_10 . Залишила їх і виїхала за кордон. ОСОБА_10 потрібно виховувати та утримувати. Вихованням малолітнього ОСОБА_10 займається постійно ОСОБА_11 , учить його, вони завжди разом. Дитина називає його батьком, у них дружні відносини. Дитині забезпечені всі необхідні умови проживання: є дитяче ліжечко, місце для вільного часу, побутова техніка, ванна, туалет, гаряча вода. Мати дитини не цікавиться сином, уваги не приділяє. На засідання органу опіки та піклування його не запрошували, вважає, що вони не дослідили всіх фактичних обставин, не з-апитали його думку щодо можливості ним опікуватися ще однією дитиною. Оскільки він займається підприємницькою діяльністю, він не може опікуватися двома дітьми, і згоду на опіку другої дитини не давав, вважає, що його син ОСОБА_11 вже давно опікується ОСОБА_10 , повністю заміняє йому батька, а його дружина -  ОСОБА_7 виконує обов`язки по вихованню як мати.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав суду, що сім`ю ОСОБА_6 знає з 2020 року, ОСОБА_11 є його зятем. Малолітній ОСОБА_13 живе з його дочкою та ОСОБА_11 2 роки, вони піклуються про нього як батьки. У дитини є всі умови проживання, своя кімната, газ та світло є. 
Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.
Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 СК України- підставою позбавлення батьківських прав.
Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.
Враховуючи положення п. 8 ст. 7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини.
Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав.
Суд також зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь в її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі №331/5427/17).
Відповідно до п, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №686/16892/20, від 07.12.2022 року в справі №562/2695/20, від 03.08.2022 в справі №306/7/20, від 11.01.2023 в справі №461/7447/17. Судова практика щодо застосування положень ст. 164 СК України є усталеною.
Відповідно до Розділу 1 п.1.5 огляду судової практики КЦС ВС - Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав.
Враховуючи те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківський прав підлягають задоволенню.
Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.
За ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування.
Згідно ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
Відповідно до ст. 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
Таким чином, оскільки вихованням та матеріальним забезпеченням дитини займається ОСОБА_1 , який є одружений, та його дружина ОСОБА_7 не заперечує щодо встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що надала суду письмову заяву та підтвердила свою згоду у судовому засіданні, а ОСОБА_4 відмовився від опіки, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування в частині рекомендації призначення його опікуном та недоцільності призначення опікуном ОСОБА_1 . Висновок не може мати переваги над іншими доказами та має бути належно оцінений судом в сукупності з іншими доказами.
Враховуючи встановлені судом обставини та задоволення судом позовної вимоги про позбавлення матері дитини батьківських прав, у зв`язку з чим дитина позбавлена батьківського піклування, перешкод для призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 64 ЦК України судом не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про встановлення опіки та призначення опікуна.
За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
На підставі керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи : Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради, Орган опіки та піклування Сквирської міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно її малолітньго сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановити опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити його опікуном – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1331,20 грн.
Роз`яснити відповідачці, ОСОБА_2 , що відповідно до ст.169 Сімейного кодексу України вона може звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни відповідної поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 18.05.2026.

Суддя С.С.Ловінська