11.06.2026 
ЄУН 389/4618/25
Провадження №2/389/1584/25

Рішення
(заочне)
іменем України
11 червня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі: головуючого судді Савельєвої О.В., 
за участю секретаря судового засідання Берневек О.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 20 000 грн 00 коп, мотивуючи свої вимоги наступним. Між ТОВ «Українські Фінансові Операції» та ОСОБА_1 30.01.2024 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4343114, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов даного договору ТОВ «Лінеура Україна» надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2 000 грн на споживчі потреби строком на 360 днів, ОСОБА_1 зобов`язалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» 23.09.2024 укладено договір факторингу №23/09/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Українські Фінансові Операції» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 . З огляду на викладене, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №4343114 від 30.01.2024 у розмірі 20 000 грн, понесені судові витрати та в порядку ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України нараховувати та стягнути з ОСОБА_1 інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України, починаючи з дати набрання рінням законної сили і до моменту виконання рішення ОСОБА_1 ..
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а справу слухати за його відсутності. Не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її участі та відзив на позовну заяву не подала.
Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Із змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 30.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4343114. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання нею одноразового ідентифікатора (пароля) 29244. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 2 000 грн на строк 360 днів, тобто до 23.01.2025, стандартна процентна ставка становить 2,50% в день користування кредитом.
ОСОБА_1 зобов`язалася повернути отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
Факт отримання ОСОБА_1 коштів підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» за №20241003-784 від 03.10.2024, відповідно до якого 30.01.2024 на банківську ОСОБА_1 № НОМЕР_1 перераховано кредитні кошти в сумі 2 000 грн.
Як вбачається з відповіді АТ «Універсал Банк», наданої на запит суду, на ім`я ОСОБА_1 банком емітована платіжна картка № НОМЕР_2 . Згідно з випискою рахунком, 30.01.2024 грошові кошти в розмірі 2 000 грн було зараховано на картковий рахунок відповідачки.
Таким чином, у підписаному ОСОБА_1 договорі чітко визначені сума кредиту, відсотки за користування кредитними коштами, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст.204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст.526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
ТОВ «Лінеура Україна» є фінансовою установою, про що було отримано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №1177 від 19.03.2019, видане Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, має ліцензію на діяльність фінансової компанії з надання коштів та банківських металів у кредит, яка була видана Національним банком України від 21.03.2024.
ТОВ «Українські фінансові операції» є фінансовою установою, про що було отримано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № В0000362 від 15.09.2021, видане Національним банком України, має ліцензію на діяльність фінансової компанії для здійснення діяльності з надання коштів та банківських металів у кредит та надання послуг факторингу, яка була видана Нацкомфінпослуг від 26.01.2017.
Враховуючи невиконання відповідачем кредиторських зобов`язань перед первісним кредитором, 23.09.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача.
Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 23/09/24 від 23.09.2024 ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті боржника електронну адресу та/або телефонний номер.
На виконання вимог ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 договору факторингу від 23.09.2024 № 23/09/2024, листом від 24.09.20244 ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача про відступлення права грошової вимоги за договорами та передачу персональних даних ТОВ «Українські фінансові операції» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також направлення відповідного текстового повідомлення (SMS - повідомлення) боржникам, згідно реєстру SMS – повідомлень.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №03/09/2024 від 23.09.2024 доТОВ «Українські фінансові операції» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №4343114 від 30.01.2024 в загальній сумі 14 900 грн 00 коп.
При цьому, відповідно до умов п. 1.3 договору №4343114 від 30.01.2024строк кредиту 360 днів, з 30.01.2024 до 23.01.2025.
Станом на дату укладання договору факторингу від 23.09.2024 № 23/09/2024, строк дії договору №4343114 від 30.01.2024 не закінчився, тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 24.09.2024 до 23.01.2025 (122 календарних дні) здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 6 100 грн (2 000,00 грн х 2,5 % х 122 календарних дні).
Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості, дату та суми нарахування процентів, та є арифметично правильним.
Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги – це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.
Згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.
Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст. 26 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором, який не спростовано відповідачем.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги ТОВ «Українські фінансові операції» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Стосовно вимог про зазначення в рішенні суду про стягнення в порядку частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України з відповідача інфляційних втрат і 3 % річних на суму основного боргу до моменту виконання рішення суду, суд зазначає таке.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.10 ст.265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу (ч.11 ст. 265 ЦПК України).
Згідно з ч.ч.11, 12 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.
До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.
Правила частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України встановили виняток із зазначеного загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами у справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення такого судового рішення.
Формулювання вказаних норм процесуального права визначають право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, як-от: майнового стану відповідачки, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України.
З огляду на викладене, а також у зв`язку із обмеженнями щодо нарахування та стягнення інфляційних витрат і 3% річних в період дії воєнного стану, встановлених п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, суд не встановив підстав для застосування ч.ч.10 та 11 ст.265 ЦПК України, у зв`язку з чим, позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають.
Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн суд дійшов наступного.
Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Водночас, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: "суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами".
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокат Дідух Є. О. уклали договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024. Також позивач надав акт приймання-передачі наданих послуг №4366593 від 25.11.2025 до договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 та детальний опис робіт (наданих послуг). Вартість робіт становить 10 000 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд бере до уваги ціну позову, те, що спір є незначної складності, розгляд справи проводився за відсутності учасників справи, законодавство у цій категорії справ та судова практика є сталими, а отже, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн є значно завищеними, співмірний та розумний розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд визначає 3000 грн
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з подачею даного позову.
Керуючись ст.ст.4, 12 , 13 ,81, 141, 263-265, 273, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд,

ухвалив: 
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором № 4343114 від 30.01.2024 у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції»судовий збір в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисяч) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», місце знаходження: вул.Набережно-Корчуватська,27, прим.2, м.Київ, 03045, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40966896.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області О.В. Савельєва