Справа № 729/764/26 2/729/761/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2026 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді – Булиги Н. О.
секретаря Романченко С .С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Бобровиця цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 48152-12/2025 від 20.12.2025 року в розмірі 23 860 гривень.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.12.2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 48152-12/2025, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 8 000 гривень.
Позивач зазначає, що договір укладено дистанційно в електронній формі із застосуванням інформаційно-комунікаційної системи та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
На підтвердження укладення договору позивач посилається на те, що відповідачем було прийнято умови оферти, підписано договір шляхом використання одноразового ідентифікатора, а також погоджено паспорт споживчого кредиту, в якому визначено істотні умови кредитування, зокрема суму кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки, порядок повернення кредиту та відповідальність за порушення зобов`язань.
Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином та 20.12.2025 року перерахував на банківський рахунок відповідачки кредитні кошти у сумі 8000 гривень, що підтверджується довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» про зарахування коштів на картковий рахунок відповідача.
Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язувалася своєчасно повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за видачу кредиту, а у разі порушення строків виконання зобов`язань — штрафні санкції у порядку та на умовах, визначених договором.
Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, кредитні кошти та нараховані платежі у встановлені договором строки не сплатила, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду утворилась заборгованість у загальному розмірі 23 860 гривень, яка складається з: 8 000 грн. — заборгованість за основною сумою кредиту, 7 780 грн. — заборгованість за процентами, 800 грн. — заборгованість за комісією та 7280 грн. — заборгованість за штрафними санкціями, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 18.05.2026 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та прийнято рішення про розгляд справи з повідомленням сторін. 
Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду відзив, у якому позовні вимоги ТОВ «Стар Файненс Груп» визнає частково, лише в частині отриманої суми кредиту (тіла кредиту) у розмірі 8000 грн, проте заперечує проти стягнення процентів, комісії та штрафних санкцій, вважаючи їх надмірними та неспівмірними із сумою основного зобов`язання. Також зазначає, що не підписувала письмового кредитного договору, а тому вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення договору, ідентифікацію особи та погодження умов кредитування. Окремо вказує, що нею частково здійснювалось погашення заборгованості у сумі 500 грн., що має бути враховано при визначенні розміру боргу, та просить відмовити у стягненні надмірно нарахованих платежів або зменшити їх розмір як неспівмірний.
28.05.2026 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечив проти доводів відповідачки та просив позов задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що факт укладення кредитного договору та отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджується матеріалами справи, а часткове визнання відповідачкою позову та здійснення нею платежу у розмірі 500 грн. свідчать про наявність між сторонами договірних правовідносин. Також представник позивача вказав, що нарахування процентів та комісії здійснено відповідно до умов кредитного договору та вимог законодавства, розрахунок заборгованості є обґрунтованим, а заперечення відповідачки не підтверджені належними та допустимими доказами. У зв`язку з цим просив долучити відповідь на відзив до матеріалів справи та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує. 
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. 
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково з таких підстав.
Судом встановлено, що 20.12.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №48152-12/2025, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 8000 грн. (а.с. 16-23,32).
Згідно з умовами зазначеного договору, кредитний договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Договір був підписаний відповідачкою шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Y419, чим остання підтвердила ознайомлення з умовами договору та погодження з ними.
Відповідно до умов договору, кредит надано на умовах строковості, зворотності та платності. Тип процентної ставки – фіксована, розмір процентів 0,90 % в день. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму кредиту або його залишок за кожен календарний день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту та включаючи день його повернення. Крім того, умовами договору передбачено сплату комісії за видачу кредиту та штрафних санкцій у разі порушення позичальником умов договору. Кінцева дата погашення кредиту – 18.04.2026.
Як видно із п. 3.1 договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти і інші платежі згідно з графіком платежів. Згідно з п. 4.4.2 договору, відповідачка зобов`язалася забезпечити своєчасне повернення кредиту та сплату всіх нарахованих платежів за видачу та користування кредитом у порядку, встановленому Договором.
Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, перерахувавши 20.12.2025 року на картковий рахунок відповідачки кредитні кошти у сумі 8000 грн., що підтверджується квитанцією iPay.ua №955272178 від 20.12.2025 та довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» про зарахування коштів на рахунок відповідачки (а.с.34,39).
Відповідно до умов кредитного договору, відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію та інші платежі у строки та порядку, визначені договором та графіком платежів.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, кредитні кошти та нараховані платежі у встановлені договором строки не повернула, у зв`язку з чим допустила прострочення виконання грошового зобов`язання.
Станом на день звернення до суду у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитним договором №48152-12/2025 від 20.12.2025 року у загальному розмірі 23860 грн., яка складається з: 8000 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 7780 грн. – заборгованість за процентами, 800 грн. – заборгованість за комісією, 7280 грн. – штрафні санкції, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.13-14). При цьому, відсотки нараховані по 18.04.2026 (дата погашення кредиту). Як видно із розрахунку, відповідачкою 11.02.2026 сплачено 500 гривень по нарахованих відсотках.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оцінюючи доводи відзиву відповідачки, суд зазначає, що заперечення щодо неукладення кредитного договору та відсутності волевиявлення на його укладення спростовуються матеріалами справи. Зокрема, з наданих позивачем електронних доказів убачається факт укладення кредитного договору в електронній формі із використанням одноразового ідентифікатора, а також перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідачки. Наведені обставини у своїй сукупності підтверджують виникнення між сторонами договірних зобов`язань, у зв`язку з чим відповідні доводи відповідачки є необґрунтованими.
Щодо посилань відповідачки на неспівмірність процентів та інших нарахувань, суд зазначає, що їх правомірність оцінюється виходячи з умов кредитного договору та вимог чинного законодавства, яке регулює відповідні правовідносини. При цьому доводи відповідачки мають характер загального незгодження з розміром нарахувань та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами їх неправомірності. Щодо посилання на часткову сплату заборгованості у розмірі 500 грн, суд враховує, що вказаний платіж відображений у розрахунку заборгованості позивача та вже врахований при визначенні остаточного розміру боргу, у зв`язку з чим підстав для додаткового коригування суми заборгованості з цього приводу не встановлено.
Отже, дослідивши та проаналізувавши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 7 780 грн. та заборгованості за комісією у розмірі 800 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки їх розмір не спростовано відповідачкою, яка ознайомилася та погодилася із умовами кредитного договору.
Що стосується нарахування позивачем штрафних санкцій у розмірі 7 280 грн., то суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобовязання на період дії воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за кредитними договорами, підлягає списанню кредитодавцем.
Згідно з розрахунком заборгованості, позивачем нараховано відповідачці штрафні санкції за порушення умов кредитного договору № 48152-12/2025 від 20.12.2025 року у розмірі 7 280 грн.
З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважає, що позовні вимоги у частині стягнення штрафних санкцій задоволенню не підлягають, оскільки такі нараховано у період дії воєнного стану.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, а саме, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 48152-12/2025 від 20.12.2025 року у розмірі 16 580 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 000 грн., заборгованості за процентами у розмірі 7 780 грн. та заборгованості за комісією у розмірі 800 грн.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2 662 грн. 40 коп., з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено частково на суму 16 580 грн., що становить 69,49 % від заявлених позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 849 грн. 72 коп. (2662 грн. 40 коп. ? 69,49 %).
Щодо витрат на професійну правничу допомогу позивача у сумі 6000 грн., суд зазначає таке.
За приписами ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.
Згідно ч. 1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.
За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Нормою ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги № 44022416 від 02.01.2026 року, Додатковою угодою № 48152-12/2025 до договору №44022416 від 02.01.2026, Актом надання послуг №48152-12/2025 на підтвердження факту надання правової допомоги, згідно якого сторонами узгоджено розмір правової допомоги у сумі 6000 гривень.
Дослідивши докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, застосовуючи критерії розумності розміру заявлених до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи характер спірних правовідносин у справі, суд дійшов до висновку про те, що заявлені до стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 гривень підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 207, 526, 527, 530, 599, 1050, 1048, 1054, 1056 ЦК України, Законом України «Про електронний цифровий підпис», Законом України «Про електронну комерцію» ст.ст. 4, 12, 13, 76- 81, 89, 95, 137, 141, 258,259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» заборгованість за кредитним договором № 48152-12/2025 від 20.12.2025 року у сумі 16580 (шістнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» у рахунок повернення судового збору 1849 (одну тисячу вісімсот сорок дев`ять) гривень 72 копійки та 6 000 (шість тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп», місцезнаходження 03150, місто Київ вул.Велика Васильківська, будинок 72, код ЄДРПОУ 44022416.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Бобровицького районного суду Н.О. Булига