Справа № 909/231/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

30.04.2026 	 	м. Івано-Франківськ	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Карпінець Г. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю
"Газопостачальна Компанія "Нафтогаз Трейдинг"
(вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116)
до відповідача: Управління служби безпеки України в Івано-Франківській області
(вул. Академіка Сахарова, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 
Івано-Франківська область, 76000)
про стягнення заборгованості у сумі 152 136, 55 гривень, з яких: 125 403, 64 гривень - основний борг; 19 983, 79 гривень - пеня; 2 734, 26 гривень - 3 % річних; 4 014, 86 гривень - інфляційні втрати,
за участі:
від позивача: Кеміня Віталія Васильовича (в режимі відеоконференції), 
від відповідача: Щадея Андрія Васильовича,
В С Т А Н О В И В:
1. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань технічними засобами.
2. Рішення у цій справі ухвалено за результатами оцінки поданих доказів.
3. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.
І. СУТЬ СПОРУ
4. У лютому 2026 року до Господарського суду Івано-Франківської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз Трейдинг" із позовною заявою до Управління служби безпеки України в Івано-Франківській області про стягнення заборгованості у сумі 152 136, 55 гривень, з яких: 125 403, 64 гривень - основний борг; 19 983, 79 гривень - пеня; 2 734, 26 гривень - 3 % річних; 4 014, 86 гривень - інфляційні втрати.
ІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
5. 26.02.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначив на 02.04.2026; зобов`язав сторони подати заяви по суті спору, зокрема: відповідачу встановив 15 - ти денний строк з моменту вручення ухвали суду для подачі відзиву на позов.
6. 13.03.2026 за вх. № 4658/26 через підсистему "Електронний суд" від Управління служби безпеки України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву.
7. 24.03.2026 за вх. № 5472/26 через підсистему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз Трейдинг", адвоката Кеміня В. В. надійшла відповідь на відзив.
8. 24.03.2026 за вх. № 5365/26 через підсистему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз Трейдинг", адвоката Кеміня В. В. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі № 909/231/26.
9. Ухвалою від 25.03.2026 суд задовольнив заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вх. № 5365/26 від 24.03.2026) про участь у судовому засіданні представника Кеміня Віталія Васильовича по справі № 909/231/26 в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів; постановив провести судове засідання, яке призначене на 02.04.2026 об 10:00 год та усі наступні судові засідання по даній справі в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.
10. 02.04.2026 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 30.04.2026.
11. 17.04.2026 за вх. № 7188/26 через підсистему "Електронний суд" від Управління служби безпеки України в Івано-Франківській області надійшли додаткові пояснення у справі.
12. 30.04.2026 за вх. № 8064/26 через підсистему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз Трейдинг", адвоката Кеміня В. В. надійшли письмові пояснення у справі.
13. За наслідком судового засідання 30.04.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ СТОРІН
14. Позиція позивача. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань, які виникли на підставі Договору постачання природного газу № 08-7364/24-БО-Т від 11.11.2024, у частині неналежного здійснення оплати за переданий природний газ, що призвело до виникнення боргу у розмірі 125 403, 64 гривень, внаслідок чого, на підставі пункту 7.2. Договору, статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував відповідачу пеню, інфляційні втрати та 3 % річних.
15. Позиція відповідача. У поданому до суду відзиві на позов відповідач вказав, що відповідно до п. 4.3 Договору № 08-7364/24-БО-Т загальна вартість цього Договору становить 264 862, 24 гривень, в т.ч. ПДВ 44 143, 71 гривень. Таким чином, у вказаному Договорі у відповідача були передбачені обов`язки щодо оплати коштів за визначену кількість природного газу виключно в межах зазначеної суми. Однак, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" всупереч умов Договору № 08-7364/24-БО-Т виписало акти надання послуг на суму 390 265, 88 гривень, що перевищує суму договору, яка складала 264 862, 24 гривень.
16. Як зазначає відповідач, у зв`язку із визначеною по Договору № 08-7364/24-БО-Т сумою в розмірі 264 862, 24 гривень, відповідач як бюджетна установа був позбавлений можливості по вказаному Договору здійснювати такі зміни та зареєструвати в органі Державної казначейської служби бюджетні зобов`язання на суму 390 265, 88 гривень, з метою оплати додаткових коштів на суму 125 403, 64 гривень.
17. Таким чином, на переконання відповідача, для здійснення оплати коштів за надмірно спожитий об`єм природного газу (надалі – додаткових коштів), відповідач законодавчо зобов`язаний мати відповідні документи у сфері закупівель, а саме договір та акти приймання-передачі природного газу або відповідного рахунку-фактури наданих на підставі такого договору. Відсутність таких документів не дозволяла здійснювати оплату таких додаткових коштів. 
18. Окрім того відповідач вказав, що ним частково погашено заборгованість по Договору № 08-7364/24-БО-Т у зв`язку з переплатою на рахунок позивача коштів за постачання природного газу за іншим Договором, у зв`язку із чим сума заборгованості за споживання природного газу за період лютий - квітень місяці 2025 року зменшена на суму 60 382, 41 гривень, тобто, як зазначає сам відповідач, на час розгляду даної справи в суді сума за надмірно спожитий природній газ становить 65 021, 23 гривень.
IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
19. 11.11.2024, ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг", ЕІС-код 56Х30000010610Х, юридична особа, що створена та діє відповідно до законодавства України, діє на підставі ліцензії на право проведення господарської діяльності з постачання природного газу (Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 04.09.2018 № 962), надалі - Постачальник, та Управління служби безпеки України в Івано-Франківській області, ЕІС-код 56ХS0000K01G3004, юридична особа, що створена та діє у відповідності до законодавства України і є бюджетною установою/організацією, надалі – Споживач, уклали договір постачання природного газу № 08-7464/24-БО-Т (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ (далі - газ) за ДК 021:2015 код 09120000-6 "Газове паливо" (природний газ), а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
20. Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем для своїх власних потреб (п. 1.2. Договору).
21. Згідно із пунктом 2.1. Договору, постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з листопада 2024 року по 30 квітня 2025 року (включно), в кількості 16, 00000 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (далі також – розрахункові періоди) (тис. куб. м.): листопад 2024 – 1, 50000 тис. куб. метрів, грудень 2024 – 3, 50000 тис. куб. метрів, січень 2025 – 4, 00000 тис. куб. метрів, лютий 2025 – 4, 00000 тис. куб. метрів, березень 2025 – 2, 00000 тис. куб. метрів, квітень 2025 – 1, 00000 тис. куб. метрів. 
22. В силу пункту 2.4. Договору, перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим Договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду, з урахуванням умов пунктів 2.2.2. та 2.2.3. договору. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати Постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим Договором. В будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до пункту 3.5. цього Договору, вважається фактично використаним за цим Договором обсягом природного газу.
23. Пунктом 3.5. Договору визначено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
24. За змістом підпунктів 3.5.2., 3.5.3. Договору, на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також – акт), підписані уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом 2-х робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.
25. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1. цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених у розділі 4 цього Договору (п. 3.5.4. Договору).
26. Ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється наступним чином: 
ціна природного газу за 1 000 куб. м. газу без ПДВ - 13 658, 33 грн;
крім того податок на додану вартість за ставкою 20 %,
ціна природного газу за 1 000 куб. м. з ПДВ - 16 390, 00 грн;
крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124, 16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1, 10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом – 136, 576 грн, крім того ПДВ 20 % - 27, 315 грн, всього з ПДВ – 163, 89 грн за 1 000 куб. м.
Всього ціна газу за 1 000 куб. м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553, 89 грн (п. 4.1. Договору).
27. Відповідно до пункту 5.1. Договору оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому споживач повинен був сплатити 70 % грошових коштів за відповідний розрахунковий період. 
У разі відсутності акту приймання-передачі фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору.
Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.
28. Відповідно до пункту 5.3. Договору, оплата за природний газ здійснюється Споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в розділі 14 цього Договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору. Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови оплати Споживачем 100 % вартості природного газу, замовленого на попередній розрахунковий період, та 100 % вартості фактично переданого природного газу у попередні розрахункові періоди.
29. Пунктом 6.2. Договору передбачено, що Споживач зобов`язаний, окрім іншого: 2) самостійно контролювати власне використання природного газу за цим Договором і своєчасно коригувати замовлені обсяги шляхом підписання додаткової угоди; 3) самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі порушення строків оплати за договором про постачання природного газу; перевищення обсягів використання газу, зазначених в пункті 2.1. цього Договору, без їх коригування додатковою угодою; інших випадках, передбачених цим Договором та законодавством; 4) прийняти газ на умовах цього Договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим Договором.
30. Згідно із пунктом 7.2. Договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно із пунктом 5.1. та/або строків оплати за пунктом 8.4. цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3 % річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
31. За приписами пункту 13.1. Договору, даний Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності) та діє в частині постачання газу до "30" квітня 2025 року (включно), а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою Сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору.
32. На виконання умов Договору у період з листопада місяця 2024 року по квітень місяць 2025 року позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 390 265, 88 гривень, що підтверджується актами приймання – передачі природного газу, а саме: від 12.12.2024, обсяг переданого газу: 2, 98770 тис. м. куб, вартістю: 49 458, 05 гривень; від 13.01.2025, обсяг переданого газу: 6, 32732 тис. м. куб., вартістю: 104 741, 74 гривень; від 12.02.2025, обсяг переданого газу: 4, 05105 тис. м. куб., вартістю: 69 080, 93 гривень; від 11.03.2025, обсяг переданого газу: 4, 64941 тис. м. куб., вартістю: 79 284, 52 гривень; від 11.04.2025, обсяг переданого газу: 3, 08624 тис. м. куб., вартістю: 52 628, 40 гривень; 12.05.2025, обсяг переданого газу: 2, 05671 тис. м. куб., вартістю: 35 072, 24 гривень.
33. Окрім того, наявними в матеріалах справи відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо остаточної алокації відборів відповідача, у відповідності до підпункту 3.5.4. пункту 3.5. Договору, підтверджуються обсяги природного газу, що були поставлені відповідачу за період листопад - грудень 2024 року та січень - квітень 2025 року з ресурсу позивача.
34. Як вбачається з наданої позивачем довідки по здійсненим Управлінням служби безпеки України в Івано-Франківській області операціях за Договором № 08-7364/24-БО-Т від 11.11.2024, відповідач частково розрахувався за поставлений у період з листопада місяця 2024 року по квітень місяць 2025 року природний газ в сумі 264 862, 24 гривень.
35. Так, позивач вказав, що станом на дату звернення із позовом до суду заборгованість відповідача перед позивачем складає 125 403, 64 гривень.
36. Разом із тим, під час розгляду даної справи судом Управлінням служби безпеки України в Івано-Франківській області долучено до матеріалів справи підписаний та скріплений печатками сторін Акт звіряння розрахунків за Договором № 08-7364/24-БО-Т від 11.11.2024, згідно з яким станом на 31.03.2026 борг відповідача перед позивачем становить 65 021, 23 гривень.
37. Однак, доказів оплати відповідачем означеної заборгованості за поставлений позивачем природний газ у сумі 65 021, 23 гривень до суду не надано.
38. Окрім цього, за порушення строків оплати природного газу позивач нарахував відповідачу пеню, 3 % річних та інфляційні втрати.
V. ПОЗИЦІЯ СУДУ
Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
39. Згідно із частинами 1, 3 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
40. Як визначено у статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
41. В частині 1 статті 509 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
42. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
43. Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
44. За правилами статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
45. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
46. Згідно із частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. 
47. Разом із тим, суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 04.02.2025 у справі № 910/17281/21, в якій зазначено, що законодавець у статті 712 Цивільного кодексу України визначив, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець - прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
48. Отже, з аналізу вказаної вище норми права вбачається, що основним джерелом правового регулювання відносин з поставок є передусім норми глави 54 розділу III книги 5 Цивільного кодексу України, якими закріплено умови щодо кількості, якості, асортименту та комплектності товару. Так, за статтею 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
49. Верховний Суд неодноразово формував висновок про те, що договір поставки за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У таких правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару відповідає обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару (див., зокрема постанови Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 910/8612/19, від 27.10.2021 у справі № 911/2795/20, від 28.03.2023 у справі № 916/2492/21 та інші).
50. Правові наслідки порушення умови договору щодо кількості товару визначає стаття 670 Цивільного кодексу України.
51. Відповідно до пункту 3.6. Договору, звірка фактично використаного обсягу газу за цим Договором на певну дату чи протягом відповідного розрахункового періоду ведеться Сторонами на підставі даних комерційних вузлів обліку газу та інформації про фактично поставлений Споживачу обсяг газу згідно з даними Інформаційної платформи Оператора ГТС.
52. В абзаці 3 пункту 2.4. Договору визначено, що в будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до пункту 3.5.цього Договору, вважається фактично використаним за цим Договором обсягом природного газу.
53. Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами факт передачі позивачем відповідачу за Договором № 08-7364/24-БО-Т від 11.11.2024 природного газу у період з листопада місяця 2024 року по квітень місяць 2025 року на загальну суму 390 265, 88 гривень.
54. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 Цивільного кодексу України).
55. Частинами 2, 3 статті 670 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець передав покупцеві більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець зобов`язаний повідомити про це продавця. Якщо в розумний строк після одержання такого повідомлення продавець не розпорядиться товаром, покупець має право прийняти весь товар, якщо інше не встановлено договором. Якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.
56. У зазначеній вище постанові від 04.02.2025 у справі № 910/17281/21 Верховний Суду вказав, що прийняття більшої кількості товару не означає, що у покупця не виникне обов`язку сплатити за нього ціну відповідно до умов договору.
57. Враховуючи викладене, факт споживання відповідачем природного газу у більшому обсязі, ніж визначений умовами Договором № 08-7364/24-БО-Т від 11.11.2024, не звільняє останнього від обов`язку з оплати вартості таких обсягів за ціною, погодженою сторонами у договорі.
58. Водночас, суд бере до уваги, що під час розгляду даної між сторонами складено Акт звіряння розрахунків за Договором № 08-7364/24-БО-Т від 11.11.2024, відповідно до якого сторони погодились щодо зарахування переплати по Договору від 14.05.2025 № 08-9364/25-БО-Т в сумі 60 382, 41 гривень в рахунок погашення заборгованості. Таким, чином сума заборгованості відповідача за споживання природного газу становить 65 021, 23 гривень.
59. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
60. Відтак, приймаючи до уваги погодження сторонами зарахування переплати по Договору від 14.05.2025 № 08-9364/25-БО-Т в сумі 60 382, 41 гривень в рахунок погашення заборгованості, суд дійшов висновку, про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 60 382, 41 гривень, у зв`язку з відсутністю предмету спору.
61. За змістом частини 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
62. За наведених обставин справи, зазначених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ за договором постачання природного газу № 08-7364/24-БО-Т від 11.11.2024 в сумі 65 021, 23 гривень є обґрунтованими, доведеними належними доказами та підлягають до задоволення.
63. У зв`язку з простроченням сплати основного грошового зобов`язання, позивачем також заявлено до стягнення з відповідача, на підставі пункту 7.2. Договору та частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2 734, 26 гривень та інфляційні втрати в розмірі 4 014, 86 гривень.
64. Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
65. За правилами статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
66. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.
67. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
68. Враховуючи встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, нараховані позивачем до стягнення 3 % річних та інфляційні втрати відповідають вимогам договору, чинного законодавства та заявлені правомірно.
69. Визначене частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є мінімальною гарантією, що надає кредитору можливість захистити свій майновий інтерес, позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).
70. Схожі висновки, викладено у постановах Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 904/4334/22, від 23.11.2023 у справі № 917/991/22, від 01.10.2024 у справі № 910/18091/23, від 24.01.2024 у справі № 917/991/22.
71. У постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних. Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом (пункти 117 - 118).
72. Також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 зазначено, що інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони, як уже зазначалося, входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат.
73. Враховуючи, що 3 % річних та інфляційні втрати передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України не є штрафними санкціями, входять до складу грошового зобов`язання, носять компенсаційний характер у суду відсутні правові підстави для відмови у їх стягненні.
74. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат в межах визначеного позивачем періоду прострочення, суд дійшов висновку, що сума 3 % річних та інфляційних втрат нарахована вірно, отже позовні вимоги про стягнення 2 734, 26 гривень - 3 % річних та 4 014, 86 гривень - інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
75. За умовами пункту 7.2. Договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1. та/або строків оплати за пунктом 8.4. цього Договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3 % річних, інфляційних збитків та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
76. Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
77. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина друга статті 549 Цивільного кодексу України).
78. Враховуючи те, що судом встановлено порушення відповідачем умов договору та невиконання грошового зобов`язання, погодження між сторонами умов про відповідальність у вигляді пені, позивач має право на нарахування та стягнення означеної штрафної санкції.
79. За допомогою інформаційно-пошукової системи "Законодавство", судом здійснено перевірку розрахунку пені не виходячи при цьому за межі визначених позивачем періодів прострочення, та встановлено, що заявлена до стягнення сума пені в розмірі 19 983, 79 гривень - є арифметично вірною.
80. Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України містить правило, відповідно до якого розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
81. Зменшення неустойки (штрафу, пені) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.
82. У рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
83. При цьому, слід враховувати, що правила статті 551 Цивільного кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.
84. Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
85. Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
86. Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.
87. Чинним законодавством не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. При цьому, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.
88. Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статті 551 Цмвільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, неодноразово послідовно викладався Верховним Судом у постановах, зокрема, але не виключно, від 10.02.2020 у справі № 910/1175/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1303/19, від 26.02.2020 у справі № 925/605/18, від 17.03.2020 № 925/597/19, від 18.06.2020 у справі № 904/3491/19.
89. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру пені, що підлягає стягненню з боржника за прострочення виконання зобов`язання, суд звертається до правових висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 під час розгляду справи № 902/417/18.
90. У пунктах 8.20. - 8.22. цієї постанови Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.
91. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
92. Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.
93. У пунктах 8.33., 8.35. - 8.36. цієї постанови зазначено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
94. У пункті 8.38. означеної постанови вказано, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.
95. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 викладено висновок про те, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки, що підлягає стягненню за порушення зобов`язання, а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
96. Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.
97. Зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню, тоді як переведення зменшуваного розміру неустойки у частки, а відповідно і апелювання у спорах про зменшення розміру неустойки такими категоріями, як частка або процент, на який зменшується неустойка, не відображає об`єктивний стан сукупності обставин, які є предметом судового дослідження при вирішенні питання про зменшення неустойки.
98. При цьому слід звернути увагу, що законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд із цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.
99. Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення Суду у справах "Мала проти України" від 03.07.2014, заява № 4436/07, "Богатова проти України" від 07.10.2010, заява № 5231/04).
100. У зв`язку із наведеним, суд враховує таке:
а) ступінь виконання зобов`язань відповідача. Відповідачем з врахуванням включення переплати по Договору від 14.05.2025 № 08-9364/25-БО-Т сплачено 83, 34 % обсягу спожитого природного газу, заборгованість, що залишилась не оплаченою, не є значною порівняно з виконаним за договором зобов`язанням. Крім того інтереси позивача захищено (компенсовано негативні наслідки прострочення боржника) шляхом задоволення вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат;
б) позивач просить суд стягнути пеню, нараховану не лише на ту заборгованість, яка залишається не сплаченою на час розгляду справи, а і на заборгованість за природний газ загальною вартістю 60 382, 41 гривень, погашену шляхом зарахування передоплати за діючим Договором від 14.05.2025 № 08-9364/25-БО-Т. Суд враховує, що зазначені кошти в розмірі 60 382, 41 гривень майже увесь період часу, протягом якого позивач нараховував пеню на заборгованість у такій же сумі, знаходились у фактичному володінні та розпорядженні позивача, так як були здійсненою відповідачем переплатою по раніше діючим між сторонами Договором. Нарахування пені на таку заборгованість має наслідком отримання позивачем додаткових необґрунтованих доходів за рахунок боржника;
в) позивач не зазнав збитків, докази збитків від порушення відповідачем умов договору позивач суду не подавав.
101. Враховуючи у сукупності встановлені судом обставини та докази, які містяться у матеріалах справи, з урахуванням засад справедливості, добросовісності, розумності та пропорційності, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на 90 % до 1 998, 38 гривень.
102. Зменшення судом розміру пені на переконання суду є співмірним у контексті балансу інтересів сторін та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для обох сторін спору.
103. Приймаючи до уваги, що судом визнано обґрунтованим нарахування пені, з урахуванням зменшення судом розміру пені на 90 %, стягненню з відповідача підлягає пеня в сумі 1 998, 38 гривень, у задоволенні решти вимог про стягнення пені в сумі 17 985, 41 гривень слід відмовити з підстав її зменшення судом.
104. Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
105. Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
106. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Висновок суду.
107. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Судові витрати.
108. Згідно із частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
109. За подання позову сплачено судовий збір у розмірі 2 662, 40 гривень (платіжна інструкція № 0000033465 від 20.02.2026).
110. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
111. Питання щодо повернення судового збору в розмірі 1056, 71 гривень, у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 60 382, 41 гривень, не вирішується за відсутності відповідного клопотання.
112. Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
113. Однак, судовий збір, у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами. Аналогічна правова позиція щодо розподілу судових витрат викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 05.04.2018 у справі № 917/1006/16, від 03.04.2018 у справі № 902/339/16.
114. Таким чином, у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.
115. Оскільки позовні вимоги задоволено судом частково в сумі 73 768, 73 гривень, при цьому в частині позовних вимог суд відмовив лише у зв`язку зі зменшенням нарахованої пені, то суд стягує з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1 605, 69 гривень.
Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 231, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Управління служби безпеки Украйни в Івано-Франківській області про стягнення заборгованості у сумі 152 136, 55 гривень, з яких: 125 403, 64 гривень - основний борг; 19 983, 79 гривень - пеня; 2 734, 26 гривень - 3 % річних; 4 014, 86 гривень - інфляційні втрати – задовольнити частково.
2. Стягнути з Управління служби безпеки Украйни в Івано-Франківській області (вул. Академіка Сахарова, буд. 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76000; ідентифікаційний код: 20001579) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116; ідентифікаційний код: 42399676) – 73 768, 73 гривень (сімдесят три тисячі сімсот шістдесят вісім гривень сімдесят три копійки), з яких: 65 021, 23 гривень - основний борг; 1 998, 38 гривень - пеня; 2 734, 26 гривень - 3 % річних; 4 014, 86 гривень - інфляційні втрати, а також 1 605, 69 гривень (одну тисячу шістсот п`ять гривень шістдесят дев`ять копійок) судового збору.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
4. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 60 382, 41 гривень - закрити.
5. В частині стягнення пені в сумі 17 985, 41 гривень – відмовити.
6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
8. Повний текст рішення складено - 06.05.2026.

Суддя В. В. Михайлишин