П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/8480/25	
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н.В.
Дата і місце ухвалення: 19.01.2026 р., м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі №400/8480/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, у відповідності до положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме без застосування ч.2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (двоскладової формули при її обчисленні) починаючи з 04.07.2025 року; 
- зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, у відповідності до положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме без застосування ч.2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (двоскладової формули при її обчисленні) починаючи з 04.07.2025 року.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що, на думку апелянта, призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у позивача права на перерахунок пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України №796-XII без застосування частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Апелянт вказує, що після внесення змін Законом України №2148-VIII від 03.10.2017 право на збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад встановлений стаж пов`язане із застосуванням порядку обчислення пенсії, визначеного частиною другою статті 27 Закону України №1058-IV, тобто із застосуванням двоскладової формули обчислення пенсії.
На думку апелянта, оскільки пенсія позивача була призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не на умовах частини другої статті 27 цього Закону, підстави для проведення перерахунку пенсії у редакції, чинній після набрання чинності Законом України №2148-VIII від 03.10.2017, відсутні.
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував положення чинного пенсійного законодавства та дійшов помилкового висновку щодо можливості застосування до спірних правовідносин редакції пункту 2 статті 56 Закону №796-XII, яка діяла до внесення змін Законом №2148-VIII.
У зв`язку із цим апелянт просить суд скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечував проти її задоволення та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, зазначаючи, що пенсія йому була призначена до внесення змін Законом України №2148-VIII від 03.10.2017, а тому при вирішенні питання щодо її перерахунку підлягають застосуванню положення пункту 2 статті 56 Закону України №796-XII у редакції, чинній до набрання чинності Законом України №2148-VIII від 03.10.2017, які передбачали збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу без застосування двоскладової формули обчислення пенсії, при цьому позивач послався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.06.2024 у справі №300/3435/21. 
Справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області, отримуючи пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач має страховий стаж понад 20 років та отримує пенсію з урахуванням положень Закону України №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
04.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про проведення перерахунку пенсії із її збільшенням на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України №796-XII у редакції, чинній до набрання чинності Законом України №2148-VIII від 03.10.2017, без застосування частини другої статті 27 Закону України №1058-IV.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області позивачу відмовлено у проведенні такого перерахунку з посиланням на те, що після внесення змін Законом України №2148-VIII від 03.10.2017 збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік понаднормового стажу можливе лише у разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України №1058-IV із застосуванням двоскладової формули.
Не погоджуючись із відмовою у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а пенсію йому було призначено до внесення змін Законом України №2148-VIII від 03.10.2017, у зв`язку із чим при вирішенні питання щодо перерахунку пенсії підлягають застосуванню положення пункту 2 статті 56 Закону України №796-XII у редакції, чинній до набрання чинності Законом України №2148-VIII від 03.10.2017.
Суд першої інстанції зазначив, що редакція пункту 2 статті 56 Закону України №796-XII, чинна до набрання чинності Законом України №2148-VIII від 03.10.2017, передбачала право осіб, віднесених до категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, на збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж без застосування двоскладової формули обчислення пенсії, визначеної частиною другою статті 27 Закону України №1058-IV.
При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що внесені Законом України №2148-VIII зміни не можуть погіршувати становище осіб, яким пенсію було призначено до набрання чинності зазначеним Законом, оскільки це призводило б до звуження обсягу раніше наданих соціальних гарантій.
Також суд першої інстанції врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.06.2024 у справі №300/3435/21, відповідно до якої особи, яким пенсію призначено до набрання чинності Законом №2148-VIII, мають право на перерахунок пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України №796-XII у редакції, чинній до внесення змін Законом №2148-VIII, без застосування двоскладової формули обчислення пенсії.
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії та наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається саме на такого суб`єкта.
Правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, врегульовані Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.
Згідно зі статтею 49 Закону України №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України №796-XII у редакції, чинній до набрання чинності Законом України №2148-VIII від 03.10.2017, право на пенсію у повному розмірі мали громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за наявності стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років; жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за Списком №1, - не вище 85 процентів заробітку.
Отже, у редакції Закону, чинній до набрання чинності Законом №2148-VIII, право на збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж виникало без будь-яких додаткових умов щодо способу обчислення пенсії або застосування спеціальної формули її розрахунку.
03.10.2017 Верховною Радою України прийнято Закон України №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», який набрав чинності 11.10.2017.
Вказаним Законом пункт 2 статті 56 Закону України №796-XII викладено у новій редакції, відповідно до якої збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж здійснюється лише у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України №1058-IV.
Частиною другою статті 27 Закону України №1058-IV передбачено особливий порядок визначення розміру пенсії, відповідно до якого: частина пенсії за страховий стаж, набутий до набрання чинності Законом №1058-IV, визначається відповідно до раніше діючого законодавства; частина пенсії за страховий стаж, набутий після набрання чинності Законом №1058-IV, - відповідно до цього Закону.
Зазначений механізм у правозастосовній практиці отримав назву двоскладової формули обчислення пенсії.
Колегія суддів зазначає, що предметом спору у даній справі є саме право позивача, якому пенсію було призначено до набрання чинності Законом №2148-VIII, на проведення перерахунку пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону №796-XII без застосування частини другої статті 27 Закону №1058-IV.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що пенсію ОСОБА_1 було призначено до набрання чинності Законом №2148-VIII, тобто до зміни правового регулювання спірних правовідносин.
При цьому позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії саме відповідно до редакції пункту 2 статті 56 Закону №796-XII, чинної на момент призначення йому пенсії.
Відмовляючи у проведенні такого перерахунку, відповідач фактично застосував до спірних правовідносин нову редакцію пункту 2 статті 56 Закону №796-XII, яка набрала чинності після призначення позивачу пенсії та передбачає додаткову умову для реалізації права на відповідне збільшення пенсії - застосування частини другої статті 27 Закону №1058-IV.
Колегія суддів вважає такий підхід відповідача помилковим з огляду на таке.
Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються та не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава не може шляхом зміни законодавства погіршувати правове становище осіб у сфері соціального захисту, якщо відповідні права вже були набуті особою відповідно до чинного на той час законодавства.
Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 №5-р/2018 зазначено, що принцип правової визначеності є складовою принципу верховенства права та передбачає стабільність правового регулювання і недопустимість погіршення правового становища особи шляхом ретроспективного застосування нових норм права.
Колегія суддів зазначає, що Закон №2148-VIII не містить положень щодо його зворотної дії у часі або поширення нових умов перерахунку пенсії на осіб, яким пенсію було призначено до набрання ним чинності.
Отже, застосування до позивача нових умов реалізації права на збільшення пенсії фактично призводило б до погіршення його становища та звуження обсягу соціальних гарантій, які існували на момент призначення йому пенсії.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 25.06.2024 у справі №300/3435/21, у якій Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що особи, яким пенсію було призначено до набрання чинності Законом №2148-VIII, мають право на перерахунок пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону №796-XII у редакції, чинній до внесення змін Законом №2148-VIII, без застосування частини другої статті 27 Закону №1058-IV.
Верховний Суд у зазначеній постанові наголосив, що зміни, внесені Законом №2148-VIII, не можуть застосовуватись до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, якщо таке застосування призводить до звуження обсягу раніше гарантованих соціальних прав особи.
Колегія суддів також враховує, що відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України суди при виборі та застосуванні норм права зобов`язані враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
При цьому наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди відповідача із чинною правовою позицією Верховного Суду та не містять посилань на будь-які обставини чи норми права, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на проведення перерахунку пенсії із збільшенням її розміру на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України №796-XII у редакції, чинній до набрання чинності Законом №2148-VIII, без застосування двоскладової формули обчислення пенсії, передбаченої частиною другою статті 27 Закону України №1058-IV.
Доводи апеляційної скарги наведених висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на помилковому тлумаченні апелянтом положень пункту 2 статті 56 Закону України №796-XII після внесення змін Законом №2148-VIII без урахування часу виникнення спірних правовідносин та моменту призначення позивачу пенсії.
Посилання апелянта на те, що право на збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж після набрання чинності Законом №2148-VIII виникає виключно у разі застосування частини другої статті 27 Закону №1058-IV, колегія суддів відхиляє, оскільки така правова позиція не враховує принцип недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих соціальних прав та суперечить наведеним вище висновкам Верховного Суду.
Колегія суддів зазначає, що застосування до позивача нової редакції пункту 2 статті 56 Закону №796-XII фактично призводило б до погіршення його правового становища порівняно із законодавством, чинним на момент призначення пенсії, що є неприпустимим з огляду на положення статті 22 Конституції України та принцип правової визначеності як складової верховенства права.
При цьому відповідачем не наведено жодних переконливих доводів щодо наявності правових підстав для ретроспективного застосування положень Закону №2148-VIII до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності.
Колегія суддів також враховує, що правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2024 у справі №300/3435/21, є актуальним та підлягає врахуванню судами під час вирішення аналогічних спорів відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі №400/8480/25 - залишити без змін.
Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках та в строки, передбачені статтею 328 КАС України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук