П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/31461/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Тетяна Олександрівна 
Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б. 
23 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Матохнюка Д.Б. 
суддів: Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в порядку ст. 382 КАС України у якій просила встановити новий строк для подання відповідачем звіту про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 у справі №240/31461/22.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року заяву повернуто без розгляду особі, яка його подала.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 з 26 жовтня 2022 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, визначеного статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції, яка була чинна до 01 січня 2015 року, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.
У подальшому позивачем подано до Житомирського окружного адміністративного суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року.
Так, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задоволено. 
Зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області подати до суду звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі №240/31461/22, встановлено строк для подання звіту протягом 30 днів з дня отримання копії цієї ухвали суду та попереджено начальника ГУ ПФУ в Житомирській області, що відповідно до частини 10 статті 382-3 КАС України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини 3 статті 382-1 КАС України, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.
18 березня 2025 року ГУ ПФУ в Житомирській області подало звіт про виконання рішення суду, в якому указує, що з отриманої інформації встановлено, що за результатами звірки з Єдиним державним демографічним реєстром, дата реєстрації за місцем проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення - 17 травня 2007 року, а тому з 01 січня 2025 року підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, визначеного статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не встановлено.
Ухвалою від 18 березня 2025 року Житомирським окружним адміністративним судом прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про виконання судового рішення у справі № 240/31461/22.
12 серпня 2025 року від позивача надійшла заява про встановлення нового строку для подання відповідачем звіту про виконання вищезазначеного судового рішення.
За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необґрунтованості заяви та повернення її без розгляду особі, яка її подала.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
При цьому, ст. 382-3 КАС України передбачено рішення за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення, зокрема ч. 1 визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Разом з тим, ч. 11 вказаної статті передбачено, що якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Отже, судовий контроль у порядку ст. 382 КАС України є одноразовою строковою процедурою, яка завершується прийняттям судом звіту боржника (суб`єкта владних повноважень) або накладенням штрафу.
Так, із матеріалів справи встановлено, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про виконання судового рішення у справі № 240/31461/22.
Тобто, процесуальний механізм, передбачений ст. 382 КАС України в даному випадку завершився із прийняттям звіту.
При цьому, норми КАС України не передбачають процесуального права позивача повторно та неодноразово звертатися із заявами про встановлення судового контролю після того, як звіт про виконання вже був затверджений судом, оскільки задоволення таких вимог призвело б до безкінечного процесу контролю, що суперечить принципу правової визначеності.
Колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на норми ч. 11 ст. 382-3 КАС України, оскільки дана норма регламентує процедуру щодо рішень за наслідками розгляду звіту та не передбачає можливості повторно встановити контроль, якщо звіт вже був раніше прийнятий судом. Тобто, дана норма передбачає можливість встановлення нового строку, однак на стадії ухвалення рішення про прийняття звіту, а не після його прийняття.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необгрунтованість та безпідставність заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.