Справа № 579/2907/25
2/579/259/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2026 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді Кибець І.А.,
з участю секретаря судового засідання Сомок А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» звернулося до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 28.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №4252316 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 
За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 3 000 грн., строк кредиту 360 днів: з 28.12.2023 року по 22.12.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів.
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1 договору, ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору.
Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 3 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . 
26 липня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу №26/07/2024, відповідно до якого ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4252316 від 28.12.2023 року, загальна сума заборгованості складає 18 900 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту – 3 000 грн., заборгованість за процентами – 15 900 грн., заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам – 0 грн. 
Станом на дату укладання Договору факторингу від 26.07.2024 року №26/07/2024, строк дії договору №4252316 від 28.12.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» з дати факторингу 27.07.2024 року донараховано відсотки (148 календарних днів) у сумі 11 100 грн.
Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ані на рахунки первісного кредитора.
Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором №4252316 становить 30 000 грн., яка складається з: тіла кредиту – 3 000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором – 15 900 грн., нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» за 148 календарних днів – 11 100 грн.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідача загальний розмір заборгованості за кредитним договором у сумі 30 000 грн., судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. та 10 000 грн. витрат на правничу допомогу. 
Представник позивача просить справу розглядати у відсутності представника ТОВ «Українські фінансові операції», проти заочного розгляду справи не заперечує, про що зазначив у позовній заяві (а.с.13).
Відповідач у наданий судом строк та станом на 10 червня 2026 року своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористалася, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надала.
У відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №4252316 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано електронним підписом відповідача з одноразовим ідентифікатором 24095 (а.с.21-30). 
Відповідно до умов договору сума кредиту (загальний розмір) становить 3 000 гривень (п.1.2. договору), строк кредиту 360 днів, періодичність платежів за сплати процентів – кожні 10 днів (п.1.3 договору); тип процентної ставки фіксований (п.1.4 договору). 
Пунком 2.1 договору визначено, що кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 (а.с.21-30). 
Також відповідачем ОСОБА_1 підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту (а.с.31, 17-19).
Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих.№3600-2607 від 26.07.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» повідомлено про те, що 28.12.2023 року здійснено переказ грошових коштів на суму 3000 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 325682537 (а.с.41).
Згідно відповіді АТ «УКРСИББАНК» від 29.01.2026 року, наданої на виконання ухвали суду, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку у період з 28.12.2023 року по 02.01.2024 року була транзакція по зарахуванню коштів у сумі 3 000 грн. (а.с.124). 
Таким чином, матеріалами справи підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 3 000 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №4252316 від 28.12.2023 року станом на 26.07.2024 року становить 18 900 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту – 3 000 грн., заборгованості за процентами – 15 900 грн (а.с.57-61). 
26 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Українські фінансові операції» (далі - Фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі – Клієнт) укладено договір факторингу №26/07/2024, згідно п.1.1. якого, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (а.с.86-90).
ТОВ «Лінеура Україна» повідомило всіх боржників про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, розмістивши відповідну інформацію в особистих кабінетах та відправивши текстові повідомлення на зазначені в анкетах боржників телефонні номери, що підтверджується повідомленням ТОВ «Лінеура Україна» від 29.07.2024 року (а.с.38).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №26/07/2024 від 26.07.2024 року ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 18 900 грн., з яких: 3 000 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 900 грн. - сума заборгованості за процентами (а.с.55-56).
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» проценти за 148 календарних днів (з 27.07.2024 року по 21.12.2024 року) за договором №4252316 від 28.12.2023 року складають 11 100 грн. (а.с.62-63).
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Українські фінансові операції» за кредитним договором №4252316 від 28.12.2023 року в сумі 30 000 грн. 00 коп.
За змістом ст.ст. 202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 3 ч.1 п.п.6, 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Згідно ст.16 ЦПК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. 
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За приписами ч.1 ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Відповідно до ст.1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".
При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору, таким чином між позивачем та первісним кредитором виникли цивільні права та обов`язки, які вони врегулювали вказаним договором.
Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст.1054, ч. 2 ст.1050 ЦК України).
За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Відповідач ОСОБА_1 не оспорювала договір позики, укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та нею, не надала суду доказів, що кредитний договір укладений проти її волі.
Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.
На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог.
Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.
Разом з тим, відповідачем розрахунки заборгованості не спростовані, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунків, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано.
Таким чином, суд приходить до висновку про достатність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №4252316 від 28.12.2023 року в розмірі 30 000 грн. 00 коп., з яких: сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) – 3000,00 грн., сума заборгованості по процентам, нарахованим первісним кредитором – 15 900,00 грн., сума заборгованості по процентам, нарахованим ТОВ «Українські фінансові операції» – 11 100 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені (а.с.115) судові витрати по справі за сплату судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп.
Відповідно до приписів п.1 ч.2, ч.8 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню частково зважаючи на таке.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч.1, п.1 ч.2, 3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до роз`яснень п.48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 000 грн.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази.
01 серпня 2024 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідух Є.О. укладено договір №01/08/2024-А про надання юридичних послуг (а.с.75-76). 
25 вересня 2024 року здійснено заявку №4252316 на виконання доручення до Договору №01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року, згідно умов якої клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати послуги професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №4252316 від 28.12.2023 року, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 . Загальна сума наданих послуг становить 10 000 грн. (а.с.34-35). 
Згідно акту №4252316 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.11.2025 року, підписаного сторонами Договору, та виду виконаних робіт, витрати на правничу допомогу становлять 10 000 грн. (а.с.32).
Суд врахувавши, що справа не відноситься до складної, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру. Виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до розміру 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, яка відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.
Відповідно до ст.ст. 3, 526, 530, 533, 549, 551, 612, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76, 81, 133, 137, 141, 247, 265, 268, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, - 
у х в а л и в:
позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», місцезнаходження: 03045, м.Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд.27, прим.2, код ЄДРПОУ 40966896, до ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором №4252316 від 28.12.2023 року в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп., з яких: сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) – 3 000 грн. 00 коп., сума заборгованості по процентам, нарахованим первісним кредитором – 15 900 грн. 00 коп., сума заборгованості по процентам, нарахованим ТОВ «Українські фінансові операції» – 11 100 грн. 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» витрати за сплату судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.
Повне рішення суду складено 22 червня 2026 року. 

Суддя	  	І.  А.  Кибець