Справа № 209/10349/25
Провадження № 2/209/438/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року м. Кам`янське
Дніпровський районний суд міста Кам`янського в складі: головуючого судді Решетник Т.О., за участю секретаря судового засідання Кіфарець А.Ю., розглянувши в залі суду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
23.12.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Кам`янського з позовом до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів із ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня звернення до суду, з 06.02.2024 року до досягнення дітьми повноліття на тверду грошову суму у розмірі 18508,30 грн., щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.
Мотивуючи позов тим, що з 21.08.2013 року по 20.08.2015 року позивач ОСОБА_1 , перебувала у зареєстрованому щлюбі з ОСОБА_2 . З 2015 року по 2020 рік подружжя перебувало у цивільному шлюбі. 21.07.2020 року шлюб між сторонами був повторно зареєстрований Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), про що був зроблений відповідний актовий запис №204 та видано свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 .
Від шлюбно-сімейних відносин у подружжя народилося двоє спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження Серії НОМЕР_3 .
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська по справі №209/449/24 від 03.05.2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був офіційно розірваний. Малолітні діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з позивачем ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . 
У 2024 році ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу на утримання двох малолітніх дітей. На підставі чого, 09.04.2024 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області був виданий судовий наказ по справі №209/452/24, відповідно до якого було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника для дитини відповідного віку, щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 06 лютого 2024 року до досягнення дітьми віку повноліття.
Судовий наказ Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі №209/452/24 від 09.04.2024 року не був пред`явлений до виконання, оскільки відповідачем, ОСОБА_2 , протягом року сплачувалися аліменти на двох малолітніх дітей у добровільному порядку, однак їх розмір був незначним. На даний час, як зазначає позивач, збільшилися потреби на розвиток, навчання, лікування, оздоровлення та забезпечення дітей речами першої необхідності, в тому числі сезонного одягу, відтак, розмір аліментів на утримання двох малолітніх дітей, який сплачує відповідач у добровільному порядку, є недостатнім.
Згідно наданих розрахунків, позивач вказує, що загальні витрати на утримання двох малолітніх дітей на рік становлять 444 200 грн., відповідно на місяць - 37 016,6 грн., які повинні порівну ділитися на обох батьків. Таким чином, загальний розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 впродовж року становить - 222 100 грн., відповідно, щомісячному стягненню аліментів у твердій грошовій одиниці підлягає сума в розмірі -18 508,3 грн. 
На підставі вищевикладеного, позивач просить суд, змінити спосіб стягнення аліментів із ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня звернення до суду, з 06.02.2024 року до досягнення дітьми повноліття на тверду грошову суму у розмірі 18508,30 грн., щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.
Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.
Ухвалою від 30.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи проводиться без повідомлення (виклику) сторін.
13.02.2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» представником Відповідача - адвокатом Жежель С.С., був поданий відзив на позовну заяву, в якому Відповідач не визнає позов повністю, посилаючись на наступне: позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 18 508,30 грн. щомісячно, разом з тим не надає суду належних доказів, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, зокрема, доказів щодо покращення матеріального стану відповідача, оскільки підприємницьку діяльність відповідач не веде та доходів не отримує, оскільки підприємницьку діяльність було припинено в 2016 році. Отримує доходи в розмірі 7 000 грн. - 8 000 грн., на місяць, що підтверджується відповідними довідками. Сплачує щомісячно по 4 500 грн., на утримання дітей. Тож будь-яких конкретних правових та допустимих доказів, які б свідчили саме про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та інших обставин, передбачених СК України і які б давали саме правові підстави для зміни способу стягнення аліментів суду не надано. За таких обставин відсутні і підстави для задоволення позову. 
Представник позивача, адвокат- Бундюк Є.В., надала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що з метою уточнення та перевірки інформації наданої Відповідачем, сторона Позивача звернулася до інтернет-ресурсу «Google» за критеріями пошуку ««Антикварний магазин-салон» місто Кам`янське». За результати пошуку перші дві рекомендовані сторінки, які найбільш точно відповідали вищевказаному запиту, стосувалися саме Антикварного магазину-салону, який розташований за адресою; АДРЕСА_2 (належного Відповідачу), а саме: Інтернет-сайт «Антикварний салон приватний музей». Місце розташування: Дніпропетровська обйасть, м. Кам`янське, пр. Свободи, 56. Вищенаведене свідчить про те, що як і раніше, Відповідач продовжує вести підприємницьку діяльність з оцінки та викупу антикварних речей. Наведене спростовує доводи Відповідача щодо припинення підприємницької діяльності та не отримання доходу. Наведене також дає підстави припускати, що Відповідач, окрім того, що вводить суд в оману, надаючи хибні докази щодо розміру офіційного доходу, приховуючи неофіційний дохід, надаючи оцінку своїм діям, що мають на меті неправомірне зменшення/приховування податкових зобов`язань, ухиляється від сплати податків, що свідчить про свідоме порушення встановлених законом правил оподаткування. Окремо акцентує увагу суду на тому, що у 2022 році Вироком Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Відповідач був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України, у зв`язку з чим йому було призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 11 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 187 000 грн. Предметом вказаної кримінальної справи виступала контрабанда, тобто переміщення через митний кордон України, культурних цінностей, а саме: ікони «Ісус Христос» та ікони «Божа Матір». ОСОБА_2 з метою особистого збагачення у приміщенні магазину з продажу антикваріату «Антикварний салон приватний музей», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . та через Інтернет-аукпіони антикваріату, скуповував предмети старовини для їх подальшого продажу на американському Інтернет-сайті. Відповідно до змісту Вироку Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська по справі №207/3252/22 від 22.12.2022 року, ОСОБА_2 визнав вину повністю, у скоєному щиро розкаявся. Вищенаведене ще раз підтверджує той факт, що Відповідач у 2022 році, вже після начебто припинення ведення підприємницької діяльності (2016 рік), продовжував скуповувати та перепродавати антикваріат з метою отримання заробітку. Окрім того, розмір доходів Відповідача на місяць складає 7 000 грн. 8 000 грн., вираховуючи з цих сум розмір аліментів, який Відповідач дійсно щомісяця сплачує Позивачу на утримання дітей, - 4 500 грн., різниця буде складати 2 500 грн. - 3 500 грн., тобто Відповідач сплачує аліменти на утримання дітей начебто більше ніж 50% від свого доходу, залишивши собі прожитковий мінімум на працездатну особу. Вказані обставини вкотре ставлять під обгрунтований сумнів правдивість повідомлених Відповідачем відомостей про рівень доходу, оскільки розмір аліментів становить значну частину від зазначеного доходу. Відповідно до вищезазначеного позивач, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача надав до суду пояснення, в яких зазначив, що позивачем по справі не надано до суду переконливих доказів покращення фінансового становища відповідача та взагалі можливості надання фінансової допомоги дітям в тому розмірі, в якому просить позивач та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Судом був зроблений запит до Державного реєстру фізичних осіб – платників податків, про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи та отримана відповідь № 2927426 від 24.06.2026 року, що інформація, щодо сум нарахованого доходу та сум утриманого з них податку за вказаний в запиті період в ДРФО відсутня.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що з 21.08.2013 року по 20.08.2015 року позивач ОСОБА_1 , перебувала у зареєстрованому щлюбі з ОСОБА_2 . З 2015 року по 2020 рік подружжя перебувало у цивільному шлюбі. 21.07.2020 року шлюб між сторонами був повторно зареєстрований Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), про що був зроблений відповідний актовий запис №204 та видано свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 .
Від шлюбно-сімейних відносин у подружжя народилося двоє спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 свідоцтво про народження Серії НОМЕР_3 .
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська по справі №209/449/24 від 03.05.2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був офіційно розірвано. Малолітні діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з позивачем ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . 
У 2024 році ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу на утримання двох малолітніх дітей. На підставі чого, 09.04.2024 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області був виданий судовий наказ по справі №209/452/24, відповідно до якого було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника для дитини відповідного віку, щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 06 лютого 2024 року до досягнення дітьми віку повноліття.
Судовий наказ Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі №209/452/24 від 09.04.2024 року не був пред`явлений до виконання, оскільки відповідачем, ОСОБА_2 , протягом року сплачувалися аліменти на двох малолітніх дітей у добровільному порядку, однак їх розмір був незначним. На даний час , як зазначає позивач, збільшилися потреби на розвиток, навчання, лікування, оздоровлення та забезпечення дітей речами першої необхідності, в тому числі сезонного одягу, відтак, розмір аліментів на утримання двох малолітніх дітей, який сплачує відповідач у добровільному порядку, є недостатнім.
Згідно наданих розрахунків, позивач вказує, що загальні витрати на утримання двох малолітніх дітей на рік становлять 444 200 грн., і відповідно на місяць - 37 016,6 грн., які повинні порівну ділитися на обох батьків. Таким чином, загальний розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 впродовж року становить - 222 100 грн., відповідно, щомісячному стягненню аліментів у твердій грошовій одиниці підлягає сума в розмірі -18 508,3 грн. 
Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. 
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до п.2 ч.3ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на двох дітей становить 1/3 від офіційного доходу платника. Проте ця сума за законом не може бути меншою ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.
Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).
Разом з цим, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.
Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у справах щодо зміни способу стягнення аліментів (постанова від 13 лютого 2019 року, справа №152/100/18, провадження № 61-40460св18).
Зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.
Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на двох дітей становить 1/3 від офіційного доходу платника. Проте ця сума за законом не може бути меншою ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення мала на увазі позивач ОСОБА_1 , пред`являючи даний позов, яким просить змінити стягнення аліментів з суми на частку від доходу відповідача на тверду грошову суму, наслідком чого є фактичне їх збільшення.
Однак, зміна способу стягнення аліментів не звільняє позивачку від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пред`являючи вимогу про зміну способу стягнення аліментів з суми на частку від доходу відповідача на тверду грошову суму, позивачка ОСОБА_1 , належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами факт добровільного виконання відповідачем Судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі №209/452/24 від 09.04.2024 року, зокрема щомісячний розмір добровільно сплачених відповідачем аліментів на утримання дітей, розмір яких вона вважає недостатнім. Крім того позивачем не надано суду належних та допустимих доказів зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та станом на час звернення до суду з даним позовом. 
В позовній заяві та під час судового розгляду справи позивач не доводить обставин, визначених ст. 192 СК України, які є підставою для зміни способу стягнення аліментів, що були стягнуті за судовий наказом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі №209/452/24 від 09.04.2024 року. 
Натомість, в обґрунтування позовної заяви позивачка обмежилася загальними фразами, щодо батьківського обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, надала до суду ніякими доказами не підтверджені орієнтовні розрахунки суми витрат на дітей для забезпечення їх належного рівня життя та усіх вікових потреб, а саме: скрін - шоти оплати послуг та операцій за картковими рахунками з яких не вбачається, ані особа платника, ані особа отримувача коштів, не вказано призначення платежу та не вбачається повних реквізитів проведення оплати. 
Також, позивач вказує розмір витрат на ОСОБА_3 , а саме: на навчання у сумі 64400, 00 грн., на рік, витрат на харчування у розмірі 54000,00 грн., на засоби гігієни у розмірі 9300,00 грн., витрат на ліки у розмірі 10000,00 грн., на відвідування лікарів у розмірі 13000,00 грн., на зимовий одяг у розмірі 13400,00 грн., на демісезонний одяг у розмірі 14500,00 грн., на літній одяг та взуття у розмірі 10600,00 грн., на позашкільні гуртки у розмірі 9000,00 грн., на відпочинок у розмірі 30000,00 грн., витрат на постільну білизну 4000,00 грн., витрат на догляд за собою у розмірі 2000,00 грн. Приблизний розмір витрат становить 234200,00 грн., на рік. Розмір витрат на ОСОБА_4 , а саме: на дитячий садок у розмірі 39000,00 грн., на рік, витрати на харчування у розмірі 54000,00 грн., на рік, на засоби гігієни у розмірі 9300, 00 грн., розмір витрат на ліки у розмірі 10000,00 грн., на відвідування лікарів у розмірі 13000,00 грн., на рік, на зимовий одяг та взуття у розмірі 14400,00 грн., на демісезонний одяг у розмірі 14500,00 грн., на літній одяг та взуття у розмірі 10600,00 грн., на позашкільні гуртки у розмірі 9600,00 грн., на відпочинок у розмірі 30000,00 грн., витрат на постільну білизну 4000,00 грн., витрат на догляд за собою у розмірі 2000,00 грн. Приблизний розмір витрат становить 210000,00 грн., на рік. 
Вищевказані витрати позивачем не підтверджені, до суду не надано доказів оплати зазначених витрат, а саме: не надані фіскальні чеки та товарні чеки з печатками продавця, квитанції про оплату медичних чи освітніх послуг, договори про надання послуг (наприклад, з приватною школою, секцією чи клінікою), медичні висновки, довідки, рецепти лікарів (для підтвердження, що ліки чи процедури дійсно були необхідні дитині), банківські виписки про перерахунок коштів на офіційні рахунки організацій тощо.
Крім того, позивачка не довела належними та допустимими доказами обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших змін, які на підставі ст.192 СК України, є підставою для зміни способу стягнення аліментів.
Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Враховуючи результати вирішення справи, судові витрати відшкодуванню не підлягають.
На підставі вище викладеного, ст. ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) – відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення – 30.06.2026 року.

Суддя      Т.О. Решетник