Справа № 161/7711/26 
Провадження № 3/161/2252/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року м.Луцьк
Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Антіпова Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
за ч. 5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
ВСТАНОВИЛА:
03.04.2026 року о 10:02 годин, в м. Луцьк, по вул. Карбишева, будинок 5, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та не отримував такого. Вчинив правопорушення повторно протягом року. 
Своїми діями ОСОБА_1  порушив п.2.1 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.
20.05.2026 року на адресу суду від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Силки Т.Ю. надійшло клопотання про об`єднання справ в одне провадження.
Вирішуючи клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвоката Силки Т.Ю. про об`єднання справ в одне провадження, суддя дійшла наступного висновку.
Судом встановлено, що у провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебували адміністративні справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП, справа №161/7711/26 (суддя Антіпова Т.А.) та справа 161/9152/26 (суддя Пахолюк А.М.).
Відповідно до ч.1 ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Виходячи з вказаної правової норми, суд приходить до висновку, що вищезазначені справи не підлягають об`єднанню в одне провадження, оскільки правопорушення, за які притягується до відповідальності ОСОБА_1 є різними правопорушеннями, вчинені останнім в різні дати, хоча і кваліфікуються за ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Крім того, на думку суду окремий розгляд адміністративних матеріалів відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не вплине на кінцевий результат їх розгляду, а об`єднання матеріалів може призвести до затягування розгляду справи. 
Таким чином, суд вважає недоцільним об`єднувати адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 в одне провадження.
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 , - Силки Тетяни Юріївни про об`єднання даної справи та справи 161/9152/26 (суддя Пахолюк А.М.) щодо притягнення ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП в одне провадження, - відмовити.
В судове засідання ОСОБА_1 , та його захисник не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвокат Силка Т.Ю. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі ОСОБА_1 . Зазначила, що вину у вчиненому правопорушенні ОСОБА_1 визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому,просить суворо не карати. Крім того, просила розстрочити виконання постанови у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем на 12 місяців.
Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадку, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд, вимог КУпАП щодо строків розгляду справ про адміністративне правопорушення, розгляд справи проводиться у відсутності правопорушника, так як судом вжито всіх належних заходів для його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до ч. 5 статті 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Вказана санкція у частині накладення штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом є безальтернативною.
У законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде про право керування транспортним засобом.
Пунктом 2.1 а) Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п.20).
Виходячи із системного аналізу зазначених норм, слідує, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини ст.126 КпАП України, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, а саме запобігання вчиненню нових правопорушень особами.
Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеним в постанові від 04.09.2023 року у справі № 702/301/20.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Перевіривши матеріали справи та надавши оцінку доказам, наявним в ній, суд доходить наступного висновку.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, окрім визнання вини самим правопорушником, підтверджується матеріалами справи у повному обсязі.
Так, його вина у вчиненні вищезазначеного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №630726 від 03.04.2026 року за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с.1); довідкою УПП у Волинській області ДПП від 06.04.2026 року (а.с.2); копією постанови від 21.02.2026 року серії ЕНА № 6703583 (а.с.3); рапортом поліцейського від 03.04.2026 року(а.с.4); копією постанови від 03.04.2026 року (а.с.5). 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки, наслідки вчиненого правопорушення, суд доходить до висновку, що своїми умисними діями, які виразились у керуванні транспортним засобом, повторно протягом року, будучи особою, яка не має права керування транспортним засобами, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Вказані вище факти його вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно досліджені в ході судового засідання.
У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно статті 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, наявність чи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.
Вирішуючи питання про вид та розмір адміністративного стягнення, яке підлягає застосуванню до порушника, суд виходить з такого.
Обставинами, які пом`якшують відповідальність правопорушника, судом визнається визнання вини та щире каяття.
Обставин, які обтяжують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про можливість призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 40 800,00 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років.
Оскільки саме такий вид стягнення, враховуючи вищевикладені обставини, буде достатньою мірою відповідальності до особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.
На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід також стягнути судовий збір у сумі 665,60 грн.
Відповідно до ч. 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Враховуючи наявне клопотання ОСОБА_1 ,на підставі приписів ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», а також ст.304 КУпАП, у зв`язку з майновим станом останнього, вік особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутність самостійного заробітку, введенням на території України воєнного стану, сплату штрафу розстрочити на дванадцять місяців.
Керуючись ст.ст. 126, 245, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 40 800,00 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років.
Розстрочити виконання постанови в частині накладеного штрафу на дванадцять місяців зі сплатою щомісячних платежів у розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок. Сплату платежів необхідно здійснювати до 15 числа кожного місця, перший платіж внести до 15 липня 2026 року, а останній - до 15 червня 2027 року.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області Т.А. Антіпова