Справа № 487/8816/25 
Провадження № 2/487/692/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., позивача  ОСОБА_1 , представника позивача –  ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2025 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Миколаївська міська рада, в якій позивач просить: встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувати у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Гавелі О.О. спадкову справу № 74438505 (номер у нотаріуса: 38/2025) після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; викликати та допитати як свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла тітка позивачки – ОСОБА_3 . ЇЇ чоловік помер, а син до нотаріуса із заявою не звертався, тому спадщину після смерті матері не прийняв та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач, як єдиний спадкоємець, звернулась із заявою про прийняття спадщини, до якої входить квартира АДРЕСА_2 , до приватного нотаріуса Гавелі О.О. Однак їй було відмовлено у зв`язку з розбіжностями в написанні прізвищ спадкодавця (у свідоцтві про шлюб та у свідоцтві про смерть) та в імені позивачки зазначеному в свідоцтві про її народження та паспорті. Також не надано свідоцтва про народження батька позивачки, який є братом спадкодавця. Внаслідок чого підтвердити факт родинних відносин неможливо та рекомендовано звернутися до суду. У зв`язку з цим позивач звертається до суду і зазначає, що їх родинні відносини підтверджуються іншими документами та показами свідків. Вказує, що її тітка була літнього віку і мала хвороби, а позивач як єдиний родич допомагала їй, доглядала за нею та здійснила її поховання. Після смерті тітки вона продовжує утримати спадкове майно. Щодо розбіжності в прізвищах, то це викликано перекладом прізвища на українську мову під час отримання паспорту. З приводу розбіжностей в написанні імені позивача, зазначає, що ім`я « ОСОБА_6 » є похідним від імені « ОСОБА_7 ». Під час укладення шлюбу її ім`я було написано як ОСОБА_7 та в подальшому в усіх документах зазначалось таке ім`я. З приводу свідоцтва про народження батька зазначає, що ані копії ані оригінала у неї не збереглось та вжитими заходами не надалось можливим отримати його дублікат, тому їх родинні стосунки можуть підтвердити свідки. Оскільки у позивача також відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, вона змушена просити в судовому порядку визнати право власності на спадкову квартиру.
Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду, витребувано докази.
08 січня 2026 року надійшла заява представника Миколаївської міської ради Захаренкової А.Ю. про розгляд справи без участі представника Миколаївської міської ради.
31 січня 2026 року надійшла копія спадкової справи № 38/2025.
Ухвалою суду від 04 березня 2026 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду, витребувано з Третьої миколаївської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_8 . Задоволено заяву про виклик свідків.
06 квітня 2026 року надійшла відповідь з Третьої миколаївської державної нотаріальної контори.
В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити. Позивач пояснила, що після закінчення школи вона жила у своєї тітки – ОСОБА_3 . У них були близькі родинні стосунки. У неї був син, який зловжив алкогольними напоями, дружини та дітей не мав та помер після смерті ОСОБА_3 . Спадщину після матері він не встиг прийняти. Вона займалась їх похованням, сплатила борги за квартиру та продовжує її утримувати.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 18.02.2025).
Чоловік ОСОБА_3 – ОСОБА_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до смерті ОСОБА_3 (свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 24 травня 1985 р., свідоцтво про смерть НОМЕР_3 від 20 квітня 1999 р.).
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер син ОСОБА_3 – ОСОБА_8 (свідоцтво про народження НОМЕР_4 від 27.12.1967, свідоцтво про смерть від 15 липня 2025 року).
Відповідно до відповіді Третьої миколаївської державної нотаріальної контори від 01.04.2026 вих. № 673/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилася.
ОСОБА_10 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області з питань оформлення спадкових прав після смерті рідної тітки ОСОБА_3 , проте постановою від 29 серпня 2025 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що наявні розбіжності у прізвищі спадкодавиці, зазначеному у свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_11 ) та свідоцтві про смерть ( ОСОБА_12 ); у свідоцтві про народження спадкоємця ім`я « ОСОБА_6 », а в свідоцтві про укладення шлюбу та паспорті – « ОСОБА_7 »; відсутнє свідоцтво про народження батька спадкоємиці і брата спадкодавиці. Тобто неможливо підтвердити родинні стосунки.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю.
Зокрема, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що встановлення факту родинних відносин необхідне їй для реалізації спадкових прав, з огляду на неможливість їх оформити внаслідок відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину. Підставою для відмови позивачу у отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом зазначена відсутність доказів родинних відносин спадкодавця із спадкоємцем.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1218 ЦПК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 1265 ЦК України, У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 липня 2024 року у справі № 705/928/23 зазначено, що у справах про встановлення фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів, суд може брати до уваги всі передбачені законом засоби доказування, серед яких показання свідків, що пояснюється відсутністю письмових доказів, які б посвідчували такі факти.
На підставі матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 до шлюбу з ОСОБА_13 мала прізвище « ОСОБА_14 », а після шлюбу – « ОСОБА_11 ». Також після укладення шлюбу з ОСОБА_9 її прізвище « ОСОБА_11 » (свідоцтво про народження від 07.06.1956 р., повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 29 серпня 2025, свідоцтво про шлюб від 24 травня 1985 р.). У паспорті громадянина України, виданому 16 травня 2003 року, її прізвище російською зазначено як « ОСОБА_11 », а українською « ОСОБА_12 », що свідчить про допущення очевидної помилки при оформленні паспортних документів. Дана розбіжність лише вказує на неузгодженість у транслітерації прізвища однієї і тієї ж особи в різних офіційних документах.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка села Кислин Маньківського району, Черкаської області до шлюбу, укладеного 01.11.1974 р., мала прізвище « ОСОБА_14 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 .
Відповідно до свідоцтва про народження від 29.01.1955 р., наданого позивачкою, ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Кислин, Буцького району, Черкаської області народилася   ОСОБА_15 , батьками якої є: батько – ОСОБА_16 , мати – ОСОБА_17 .
Таким чином, враховуючи збіг у вказаних вище свідоцтвах дати та місця народження, ім`я по батькові, суд дійшов висновку, що наявність розбіжності в написанні імені не спростовує факт належності цього свідоцтва про народження позивачці та свідчить про те, що ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , є однією особою.
Також з вказаних вище свідоцтв встановлено, що позивач та спадкодавець ОСОБА_3 до шлюбу мали однакове прізвище « ОСОБА_14 » та батько позивачки має таке ж по батькові, як і ОСОБА_3 .
Відповідно до повідомлення Державного архіву Черкаської області Черкаської обласної державної адміністрації від 13 серпня 2025 року № М-34/05-08, запис акта про народження ОСОБА_16 по с. Нова Гребля Буцького району Уманського округу (нині Уманського району Черкаської області) за 1928 р. не виявлено.
Водночас, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (сестра позивачки), показали, що ОСОБА_3 є рідною сестрою батька позивачки і вона забрала позивачку до себе після закінчення школи та надалі вона у неї проживала. Син ОСОБА_3 не був одружений.
Наведені докази у сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_3 .
У суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені заявником в своїй заяві.
Факт родинних відносин заявнику необхідно встановити для реалізації своїх спадкових прав. Іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує.
Як роз`яснено у п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» - право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Враховуючи відсутність у позивача оригіналу свідоцтва про право власності на житло (спадкове майно), відмову нотаріуса у оформленні спадкових прав, у позивача наявні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 1999 р., відповіддю КП ММР «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_3 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
На момент смерті ОСОБА_3 усі її родичі першого-третього ступеню споріднення померли, а син, як спадкоємець першої черги своїм правом не скористався та помер, спадкоємці, які мають право на обов`язкову частину відсутні, оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у зв`язку з обставинами, про які вказано вище. 
За таких обставин, позовні вимоги є доведеними, не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, а тому підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 76-80, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом – задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є племінницею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, ЄДРПОУ: 26565573, адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20. 

Суддя  З.М. Сухаревич