ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м. Житомир справа № 240/8743/26
категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася Військова частина НОМЕР_1 (далі - Військова частина, позивач) із позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Юлії Янської про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору у розмірі 34 588,00 грн винесену в межах відкритого виконавчого провадження з примусового виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 у справі № 240/1703/24 (ВП № 80241283).
Представник позивача позовні вимоги аргументує протиправністю постанови про стягнення виконавчого збору. Наголошує, що така порушує майнові права Військової частини, та є такою, що підлягає скасуванню, оскільки розрахунок суми виконавчого збору мав бути проведений державним виконавцем з урахуванням суми яка підлягає виплаті стягувачу на підставі рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 у справі № 240/1703/24. Просить врахувати даний факт та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою суду від 26.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без учасників справ з врахуванням положень ст.287 КАС України.
03.04.2026 (електронною поштою) та 13.03.2025 (поштовим зв`язком) від представника Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач, орган виконавчої служби), надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Пояснює, що доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки державним виконавцем дотримано всіх норм, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" так як ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" чітко встановлені підстави коли стягується виконавчий збір, та обставини, за яких виконавчий збір не стягується. Звертає увагу на те, що виконавчий збір не стягується лише у тому випадку, коли рішення суду боржником виконано у повному обсязі до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Вказує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Водночас, виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.
Розгляд заяви судом відкладався у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності судді О.Єфіменко у період з 06.04.2026 по 12.04.2026, з 27.04.2026 по 03.05.2026 та з 18.05.2026 по 24.05.2026.
Положенням ч.5 ст.262, ч.1 ст.263, Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), враховуючи положення ст.287 КАС України у межах двадцятиденного строку, за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
13.02.2026 відкрите виконавче провадження (№ 80241283), з виконання виконавчого листа виданого Житомирським окружним адміністративним судом 22.12.2025 у справі № 240/1703/24 щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02.08.2016 по 28.02.2018, з урахуванням для її обчислення місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січня 2008 року.
Крім того, 13.02.2026 головним державним виконавцем Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в межах відкритого ВП № 80241283 винесено постанову про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору у розмірі 34 588,00 грн.
На думку позивача, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки розрахунок суми виконавчого збору мав бути проведений головним виконавцем з урахуванням суми яка підлягає виплаті стягувачу на виконання рішення суду.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, представник позивача звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до ст.1 Закон № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення ) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
За приписами ч.1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт перший частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII).
Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За змістом частин 5, 6 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За визначенням частини 1 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.
Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ надано визначення поняття "виконавчий збір" та унормовано питання щодо його розміру, порядку та підстав стягнення.
Згідно з ч. 1 статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Згідно з ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Частиною 5 ст. 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що розмір виконавчого збору залежить від характеру позовних вимог, які підлягали розгляду у справі, зокрема за вимоги майнового характеру у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню та за вимогу немайнового характеру - в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
У даному випадку, державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 34 588 грн, тобто у розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника, з якою не погоджується Військова частина.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901-VI від 05.06.2012 (далі - Закон № 4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган та державні підприємство, установа, організація.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону Закон № 4901-VI суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Тобто Державною казначейською службою України здійснюється виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Слід зауважити, що суд не обмежений при постановленні рішення відповідними способами захисту, які він вважає правильним та ефективним при викладенні його резолютивної частини, така може бути викладена у будь-який спосіб.
Повертаючись до встановлених обставин справи, суд вважає за необхідне зазначити, що позовна вимога задоволена рішення Житомирського окружного адміністративного суду ухваленим у справі №240/1703/24 є вимогою майнового характеру, так як спрямована на відновлення майнових прав особи, отримання індексації грошового забезпечення, тобто отримання коштів. 
Державним виконавцем при винесенні оскарженої постанови про стягнення виконавчого збору застосовано ч.3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ.
Одночасно слід наголосити, що застосування законодавцем у ч. 3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ словосполучення рішення немайнового характеру свідчать саме про те, що вимоги не стосуються ні коштів, ні майна стягувача, а тому застосування даної ч. 3 до боржника - є неправильними і не відповідає чинному національному законодавству.
Враховуючи те, що стягнення здійснюється на підставі затвердженої бюджетної програми, тому до питання щодо стягнення виконавчого збору у даній справі підлягає застосуванню п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, а саме виконавчий збір не стягується.
Системний аналіз викладених норм та встановлених обставин справи, дає підстави для висновку, що відповідачем при винесенні оскаржені постанови про стягнення виконавчого збору помилково застосовано ч.3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, а не п.3 ч.5 ст. 27 Закону №1404-VІІІ, що свідчить про її незаконність та протиправність та як наслідок така підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства визначаються Кодексом адміністративного судочинства України.
Згідно частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Так, згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Внаслідок зазначеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог .
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Леха Качинського, 12А, м. Житомир, Житомирський район, Житомирська область, 10014. ЄДРПОУ: 34973387) про визнання протиправною та скасування постанови, задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову від 13.02.2026 винесену головним державним виконавцем Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Юлією Янською в межах відкритого виконавчого провадження з примусового виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 ухваленого у справі № 240/1703/24 (ВП № 80241283) про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору у розмірі 34 588,00 грн. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Військової частини НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 29 травня 2026 р.

29.05.26