Справа № 523/8756/26
Номер провадження 3/523/2012/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року          м.Одеса
Суддя Пересипського районного суду міста Одеси Шурупов В.В., за участю секретаря судового засідання Подуфалової А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли з Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на посаді командира третього відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), у військовому званні старший солдат, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно з наданими до суду матеріалами справи, старший солдат ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира третього відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Старший солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її у  ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, 08.03.2026 року приблизно об 11:00 годині, будучи включеним до групи оповіщення населення про мобілізаційні заходи на період воєнного стану, та будучи оснащеним засобом відеофіксації процесу громадян, який вказана особа отримав у справному стані, перебуваючи за місцем здійснення оповіщення громадян, а саме: АДРЕСА_2 , на розі вулиць Винниченка та Кривобалківської (більш точне місце затримання встановити не вдалось), діючи протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, передбачених ст.ст.11, 16, 20, 21 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, порушив вимоги ст.6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вимоги Розділів ІІ-ІІІ «Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації» (затвердженої наказом Міністерства оборони України №530 від 06.08.2024 року), що мало наслідком нездійснення відеофіксації процесу оповіщення ОСОБА_2 , а також невручення останньому повістки у встановленому законом порядку, відсутності будь-яких доказів її вручення або належної фіксації відмови від отримання, чим вчинив недбале ставлення до військової служби, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.
ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складення 20.04.2026 року стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, що засвідчено підписом вказаної особи у такому протоколі, а також належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду телефонограмою (а.с.34), в судове засідання 30.04.2026 року не з`явився, звернувшись до суду із заявою щодо перенесення розгляду справи на інші дату та час у зв`язку із перебуванням у відрядженні, пов`язаному з проходженням військової служби, а також неможливістю належним чином підготуватись до участі в засіданні та звернутись за правничою допомогою. 
Втім, ОСОБА_1 до заяви не додано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин його неявки до суду та неможливості участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що свідчить про відсутність об`єктивних перешкод для реалізації вказаною особою права на безпосередню участь у розгляді справи.
Крім того, суддя зауважує, що з моменту складення протоколу - 20.04.2026 року, ОСОБА_1 мав достатній проміжок часу для належної підготовки до розгляду справи та для звернення за правничою допомогою, однак доказів вжиття відповідних заходів станом на час розгляду справи суддею до суду не надано, внаслідок чого та з урахуванням вищезазначеного, суддя не вбачає підстав для задоволення заяви вказаної особи про відкладення розгляду справи, оскільки таке відкладення судового розгляду є недоцільним і несумісним із завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення, призведе до порушення розумних строків судового розгляду та невиправданої витрати бюджетних коштів під час дії воєнного стану і військової агресії рф проти України. 
До того ж, відповідно до ст.277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ст.172-15 цього Кодексу, підлягають розгляду судом у скорочений строк - протягом однієї доби з дня надходження протоколу та інших матеріалів справи, що обумовлює необхідність їх невідкладного розгляду та виключає можливість безпідставного відкладення.
Завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).
З огляду на викладене, суддя вважає, що в межах розгляду конкретної адміністративної справи ОСОБА_1 були створені достатні умови для реалізації права на доступ до правосуддя та приймаючи до уваги те, що вказана особа, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, доказів поважності неявки до суду не надав, своїм правом на подачу до суду письмових пояснень чи заперечень по справі не скористався, суддя оцінює таку поведінку вказаної особи як спробу затягування судового розгляду справи, що у свою чергу має ознаки зловживання такою особою своїми правами. 
Наведене узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
Враховуючи принцип судочинства, закріплений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи те, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаним про розгляд справи в суді, при цьому, у разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях не забезпечив присутність захисника та своїм правом на подачу до суду письмових пояснень чи заперечень по справі не скористався, суддя з огляду на вимоги ч.1 ст.268 КУпАП вирішив розглянути справу за відсутності вказаної особи та на підставі наданих до суду матеріалів.
Вивчивши матеріали справи, суддею встановлено, що винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-15 КУпАП, повністю доказана та підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 20.04.2026 року, в якому викладені обставини порушення ОСОБА_1 приписів Статутів Збройних Сил України та законів України, що мало місце під час дії воєнного стану в України і за що вказана особа притягається до відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП, підписаним останнім з власноручним записом щодо невизнання своєї провини та наданням пояснень в суді (а.с.1-9);
- копією заяви адвоката Ягафорової Е.Р. від 09.03.2026 року про вчинення кримінальних правопорушень в порядку ст.214 КПК України, в якій викладені обставини незаконних дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно ОСОБА_2 , що мали місце 08.03.2026 року (а.с.10-13);
- копіями відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 на опрацювання листа керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, з якої вбачається, що оповіщення ОСОБА_2 08.03.2026 року здійснювали 2 групи ІНФОРМАЦІЯ_6 , до складу одної з яких, відповідно до витягу з наказу начальника вказаного ІНФОРМАЦІЯ_3 №138 від 07.03.2026 року, входив ОСОБА_1 (а.с.14-18);
- копією витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 05.08.2025 року №218 щодо призначення ОСОБА_1 на посаду командира третього відділення охорони роти охорони зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.29);
- поясненнями ОСОБА_1 від 17.04.2026 року, згідно з якими останній 08.03.2026 року входив до складу однієї щ двох груп оповіщення, вранці того дня він отримав у чергового ІНФОРМАЦІЯ_4 під особистий розпис нагрудну відеокамеру у справному стані; зазвичай він відеокамеру передавав іншій особі з другої групи, бо той більш-менш підготовлений, кому надавав камеру в той день він не пам`ятає; в зазначений день вказана особа разом з іншими здійснювали оповіщення ОСОБА_2 ; відеофіксація цього процесу і доставлення останнього до приміщення РТЦК та СП не проводилась, з яких причин - не пам`ятає (а.с.19-21).
Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За ст.252 цього ж Кодексу, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався, востаннє – Указом Президента України від 12.10.2026 №40/2026, затвердженого Законом України від 14.01.2026 року №4757-ІХ, з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб.
У частині 9 статті 1 Закону України №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку (частина 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Вимогами ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV, визначено, що військовослужбовець під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про його поведінку, а й про Збройні сили в цілому.
Частиною 6 ст.22 розділу IV Закону України №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» чітко визначено конкретний стандарт, якого необхідно дотримуватись в частині, що стосується використання засобів фото- та відеофіксації під час здійснення заходів оповіщення громадян та перевірки їх військово-облікових документів, а саме: «Під час перевірки документів уповноважений представник ТЦК та СП або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
Законом України від 11.04.2024 №3633-IХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» встановлено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 року №2105-IX вимоги, зазначені у ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», щодо здійснення уповноваженими представниками ТЦК та СП фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються через три місяці з дня опублікування цього Закону. 
Тобто вищезазначена норма з 17.07.2024 року стала чинною для всіх уповноважених представників ТЦК та СП, а також з того ж часу є обов`язковою для виконання.
Крім того, дана норма додатково зазначена постановами Кабінету Міністрів України, які регулюють діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, п.9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, а також п.п.40, 52 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.
Так, відповідно п.п.31, 40 такого Порядку, повістки мають право вручати , зокрема, представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - в межах адміністративної території, на яку поширюється повноваження відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.
Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ , у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.
В «Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації» визначено, що під час здійснення фото- та відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки уповноваженими представниками військово-облікових документів портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях або іншим способом, який забезпечує відеозйомку. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, уповноважені представники можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Включення портативного відеореєстратора уповноваженими представниками відбувається з моменту початку виконання ними службових обов`язків щодо здійснення заходів оповіщення громадян, перевірки їх військово-облікових документів, а відеозапис ведеться безперервно до завершення виконання заходів, крім випадків загрози попадання на відеореєстратор військових об`єктів або інформації з обмеженим доступом та випадків, пов`язаних з виникненням у уповноваженого представника особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора уповноважений представник переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Під час здійснення повноважень уповноважений представник забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора.
Уповноваженому представнику під час виконання своїх повноважень забороняється, зокрема, примусове виключення портативного відеореєстратора, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.
З огляду на ч.2 ст.172-15 КУпАП, відповідальність за цією нормою закону настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, що тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
У ст.23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
В аспекті ст.33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, стан здоров`я та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Так, згідно військового квитка, ОСОБА_1 проходить військову службу з 2022 року (а.с.22-29), зі службової характеристики вбачається, що останній за місцем військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_4 характеризується позитивно, стан здоров`я задовільний (а.с.30).
На підставі викладеного та в силу положень ст.33 КУпАП, при визначенні міри адміністративного стягнення, ураховуючи характер і обставин інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, що мало місце в умовах воєнного стану та збройної агресії рф проти України, ступінь вини вказаної особи та характеризуючі його особу дані, приймаючи до уваги мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 зазначеного Кодексу, суддя доходить висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень, до вказаної особи доцільним є застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Разом з тим, відповідно до п.12 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, що обумовлює наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст.23, 33, ч.3 ст.172-15, ст.ст.245, 251, 256, 268, 276-280, 283, 285 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
На підставі п.12 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Копію постанови направити для виконання ОСОБА_1 , для відома - начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 та до Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: В.В. Шурупов