ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/4316/26	Головуючий у 1-й інстанції Дуда О.О. 	
Провадження № 33/817/256/26 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - ст. 124, 122-4 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
а участю ОСОБА_1 , адвоката Шкільняка Б.М., потерпілого ОСОБА_2 , розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційними скаргами адвоката Шкільняка Б.М. в інтересах ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2026 року,
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень та стягнуто судовий збір.
Згідно з постановою суду, 18.02.2026 року о 11:10 год. в м. Тернопіль по вул. Майдан Перемоги, 4Б, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Land Rover Defender І д.н.з НОМЕР_1 не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль KIA Ceed д.н.з НОМЕР_2 , який перебував у не рухомому стані, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушив п.п.2.3(б), 10.9 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Окрім того, 18.02.2026 року о 11:10 год. в м. Тернопіль по вул. Майдан Перемоги, 4Б, водій ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, місце події залишив, чим порушив п.2.10(а) Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Шкільняк Б.М. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП скасувати з закриттям провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях події і складу вказаного адміністративного правопорушення та вважати ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Апелянт не оскаржує постанову судді в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Вважає вказану постанову в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає апеляційному оскарженню у зв`язку з неповнотою, однобічністю проведеного судового розгляду, неналежним аргументуванням прийнятого рішення, яке ухвалене на припущеннях.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди умисно через нехтування правилами безпеки дорожнього руху або з метою уникнення відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Наголошує на тому, що під час виїзду з місця паркування ОСОБА_1 відчув поштовх, вийшов з керованого автомобіля, разом з знайомим, з яким попереднього розмовляв, оглянули його та припаркований позад автомобіль, не виявивши пошкоджень, не зрозумів, що допустив зіткнення з даним автомобілем та поїхав з місця події.
Звертає увагу на те, що про свою причетність до ДТП дізнався після дзвінка поліції та одразу повернувся до місця паркування.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.04.2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень, скасувати та застосувати до нього покарання у виді позбавлення керування транспортними засобами на строк два роки. 
Апелянт не заперечує правильності, вмотивованості та об`єктивності кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП з посиланнями на вимоги законодавства.
Вважає оскаржувану постанову недостатньо вмотивованою, обґрунтованою щодо м`якості призначення правопорушнику покарання.
Вказує, що він у судовому засіданні, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та застосувати до нього покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки, проте суд не врахував його думку при призначенні покарання.
Зазначає, що в судовому засіданні правопорушник вів себе зухвало, не визнавав очевидного, а суд призначив мінімальне покаранням у вигляді штрафу.
Звертає увагу на те, що правопорушник не відшкодував матеріальної та моральної шкоди, не вибачився.
Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки оскаржувану постанову отримав 29 квітня 2026 року.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Шкільняка Б.М., які підтримали свою апеляційну скаргу, просить її задовольнити, апеляційну скаргу потерпілого заперечили, потерпілого ОСОБА_2 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просить її задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечив, приходжу до висновку, що апеляційні скарги адвоката Шкільняка Б.М., потерпілого ОСОБА_2 до задоволення не підлягає з таких підстав.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апелянтами не оспорюється.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №594897 від 18.02.2026 року, згідно з яким зафіксовано той факт, що 18.02.2026 року о 11:10 год. в м. Тернопіль по вул. Майдан Перемоги, 4Б, водій ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, місце події залишив, чим порушив п.2.10(а) Правил дорожнього руху України. 
При цьому, згідно з вимогами Правил дорожнього руху:
- п.2.10 (а) - у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Вказаних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №594897 від 18.02.2026 року; відеозаписами з нагрудних камер інспекторів поліції; схемою місця ДТП від 18.02.2026 року; заявою ОСОБА_2 від 18.02.2026 року; протоколами огляду транспортних засобів від 18.02.2026 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.02.2026 року.
Так, з письмових пояснень ОСОБА_1 від 18.02.2026 року вбачається, що виїжджаючи із стоянки по вул.Майдан Перемоги,4Б, заднім ходом, допустив зіткнення з припаркованим автомобілем. 
Зазначив, що вийшов з автомобіля оглянув машину разом із своїм знайомим. Вони не побачили видимих пошкоджень, тому не вважали це дорожньо-транспортною пригодою і не повідомив на лінію 102. У зв`язку з цим він поїхав.
Суд першої інстанції вірно взяв дані пояснення до уваги, оскільки вони підтверджують причетність транспортних засобів до дорожньо-транспортної пригоди та механізм його настання.
Згідно із письмовою заявою ОСОБА_2 від 18.02.2026 року - просить встановити невідомий йому транспортний засіб та притягнути до відповідальності водія, оскільки він пошкодив його транспортний засіб KIA Ceed д.н.з НОМЕР_2 , а саме - капот. 
Вказав, що місце події відбулося за адресою вул. Майдан Перемоги, 4Б біля магазинів “Карамелька” та “Добра піца”.
З відеозапису з таблицею ілюстрацій вбачається, що 18.02.2026 року о 11:10 год. в м. Тернопіль по вул. Майдан Перемоги, 4Б автомобіль Land Rover Defender І д.н.з НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом здійснив наїзд на автомобіль KIA Ceed д.н.з НОМЕР_2 , який перебував у не рухомому стані. При цьому водій вийшов з авто, через незначний проміжок часу повернувся, сів у авто та продовжив рух по вулиці.
У матеріалах справи містяться протоколи огляду транспортних засобів від 18.02.2026 року, згідно до яких у автомобілі KIA Ceed д.н.з НОМЕР_2 оглядом встановлено - пошкодження капоту, а саме вм`ятина. У автомобілі Land Rover Defender І д.н.з НОМЕР_1 оглядом встановлено - пошкодження ЛФП лівого буксирувального вуха.
Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.
Досліджені судом першої інстанції докази, в своїй сукупності та взаємозв`язку, підтверджують причетність водія ОСОБА_1 і транспортного засобу Land Rover Defender І д.н.з НОМЕР_1 до залишення місця дорожньо-транспортної пригоди та обставини, за яких ця подія відбулася, тому правильним є висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Необґрунтованим є посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки з відеозапису вбачається, що 18.02.2026 року о 11:10 год. в м.Тернопіль по вул. Майдан Перемоги, 4Б автомобіль Land Rover Defender І д.н.з НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом здійснив наїзд на автомобіль KIA Ceed д.н.з НОМЕР_2 , який перебував у не рухомому стані. 
Твердження адвоката, що ОСОБА_1 не зрозумів, що допустив зіткнення з іншим транспортним засобом та поїхав з місця події, не спростовують вчинення ним правопорушення, оскільки як стверджує відеозапис, водій вийшов з транспортного засобу, через незначний проміжок часу повернувся, сів у авто та продовжив рух по вулиці. Проте, ОСОБА_1 не повідомив на лінію 102 про дану подію та не дочекався водія автомобіля KIA Ceed д.н.з НОМЕР_2 , а залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.
Окрім того, відповідно до фотознімок та протоколів огляду транспортних засобів від 18.02.2026 року вбачається, що у автомобілі KIA Ceed д.н.з НОМЕР_2 оглядом встановлено - пошкодження капоту, а саме наявна вм`ятина, а у автомобілі Land Rover Defender І д.н.з НОМЕР_1 - пошкодження ЛФП лівого буксирувального вуха.
Таким чином, суд першої інстанції, відповідно до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення розглянув справу, повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, тому відсутні підстави для скасування постанови суду та закриття провадження в цій частині, як про це просить адвокат.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд врахував вимоги ст.33 КУпАП, зокрема, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, суд врахував, що ОСОБА_1 частково визнав свою вину, характер вчинених правопорушень, вибачився перед потерпілим, в матеріалах провадження відсутні відомості, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності і за відсутності обтяжуючих обставин правомірно застосував адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції серйознішого правопорушення, що відповідає принципу пропорційності та є достатнім і необхідним для виховання правопорушника та запобіганню вчиненню ним нових правопорушень.
З урахуванням наведеного, та враховуючи вимоги абз. 11 ст. 294 КУпАП - у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, суд апеляційної інстанції не вправі його посилити, тому вимоги потерпілого щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки, є необґрунтованими.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування немає.
Оскільки потерпілий отримав копію оскаржуваної постанови 29 квітня 2026 року, йому слід поновити строк на апеляційне оскарження, визнавши причини пропуску поважними.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИЛА:
Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційні скарги адвоката Шкільняка Б.М. в інтересах ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя