П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/12929/25	
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.
Дата і місце ухвалення: 12.02.2026 р., м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року у справі №420/12929/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30.01.2020 року по 31.12.2020 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року. 2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат ОСОБА_1 з 30.01.2020 року по 31.12.2020 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум без зменшення відсоткового розміру щомісячної премії фактично виплаченої у період з 30.01.2020 року по 31.12.2020 року;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 року; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат ОСОБА_1 з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум без зменшення відсоткового розміру щомісячної премії фактично виплаченої у період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2022 року по 31.12.2022, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат ОСОБА_1 з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум без зменшення відсоткового розміру щомісячної премії фактично виплаченої у період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року; 
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат ОСОБА_1 з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум без зменшення відсоткового розміру щомісячної премії фактично виплаченої у період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року; 
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 року; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат ОСОБА_1 з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум без зменшення відсоткового розміру щомісячної премії фактично виплаченої у період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року; 
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2025 року по 08.03.2025 року, грошової компенсації за невикористані 25 днів частини щорічної основної відпустки за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані 98 днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 - 2025 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 року; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат ОСОБА_1 з 01.01.2025 року по 08.03.2025 року, грошової компенсації за невикористані 25 днів частини щорічної основної відпустки за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані 98 днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 - 2025 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум без зменшення відсоткового розміру щомісячної премії фактично виплаченої у період з 01.01.2025 року по 08.03.2025 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 30 січня 2020 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення), грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2023 роки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2020-2023 роки, без врахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2020 року, на 01.01.2021 року, на 01.01.2022 року та на 01.01.2023 року у відповідні роки на відповідний тарифний коефіцієнт.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату за період з 30 січня 2020 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення), грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2023 роки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2020-2023 роки, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2020 року, на 01.01.2021 року, на 01.01.2022 року та на 01.01.2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням позивача із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. На думку апелянта, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 підлягає застосуванню в редакції, чинній після внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, яка передбачає використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня 2018 року.
Апелянт вказує, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, якою визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, не створює підстав для перерахунку грошового забезпечення військовослужбовців та не зумовлює автоматичного відновлення попередньої редакції пункту 4 постанови №704. Також зазначає, що прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2020 року №1038 Урядом було підтверджено застосування при визначенні посадових окладів та окладів за військовими званнями прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року.
Крім того, апелянт вважає передчасними вимоги щодо перерахунку грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки такі виплати є похідними від розміру грошового забезпечення, а перерахунок останнього на момент розгляду справи не здійснювався. 
У зв`язку з цим відповідач вважає, що права позивача у цій частині не є порушеними, а спір фактично відсутній.
Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 21.03.2014 року по 08.03.2025 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та відповідно до наказу від 08.03.2025 року №67 був звільнений з військової служби.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 08.03.2025 року №67 припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення головного сержанта ОСОБА_1 , сержанта з матеріального забезпечення 2-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , звільненого відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби у запас Збройних Сил України у зв`язку із сімейними обставинами, з 08 березня 2025 року.
Зазначеним наказом позивачу, зокрема, виплачено компенсацію за невикористані 25 календарних днів частини щорічної основної відпустки за 2022 рік та невикористані 5 календарних днів частини щорічної основної відпустки за 2024 рік, грошову компенсацію за невикористані 98 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019– 2025 роки, а також одноразову грошову допомогу при звільненні.
Судом першої інстанції також встановлено, що відповідно до карток особового рахунку ОСОБА_1 йому було виплачено матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у серпні 2020 року, грудні 2021 року, січні 2022 року та травні 2023 року, а грошову допомогу на оздоровлення – у липні 2020 року, травні 2021 року, травні 2022 року, травні 2023 року та березні 2025 року.
Вважаючи протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України про Державний бюджет України станом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року, 01.01.2023 року та 01.01.2025 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що після набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, якою було визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 у редакції, чинній до внесення зазначених змін.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що з 29 січня 2020 року виникли правові підстави для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовими званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. При цьому суд послався на правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 02 серпня 2022 року у справі №440/6017/21, від 12 вересня 2022 року у справі №500/1813/21, від 19 жовтня 2022 року у справі №400/6214/21 та від 04 січня 2023 року у справі №640/17686/21.
Разом із цим суд першої інстанції врахував, що постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року №481, яка набрала чинності 20 травня 2023 року, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 було викладено у новій редакції, відповідно до якої розміри посадових окладів та окладів за військовими званнями визначаються виходячи з фіксованої розрахункової величини 1762 гривні.
З огляду на зазначені зміни нормативного регулювання суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог лише за період з 30 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно та відмовив у задоволенні решти позовних вимог.
З огляду на наведене суд першої інстанції частково задовольнив позов, визнав протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 30 січня 2020 року по 19 травня 2023 року без врахування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного року, та зобов`язав здійснити відповідний перерахунок і виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне та грошове забезпечення, до складу якого входять посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
На реалізацію зазначених законодавчих приписів Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
У первинній редакції пункту 4 Постанови №704 було встановлено, що розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями визначаються шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, відповідно до якої при визначенні посадових окладів та окладів за військовими званнями застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом станом на 01 січня 2018 року.
Разом із цим постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 пункт 6 Постанови №103, яким були внесені відповідні зміни до пункту 4 Постанови №704, визнано протиправним та скасовано.
Верховний Суд у постановах від 02 серпня 2022 року у справі №440/6017/21, від 12 вересня 2022 року у справі №500/1813/21, від 19 жовтня 2022 року у справі №400/6214/21, від 04 січня 2023 року у справі №640/17686/21 та в інших аналогічних справах сформував правовий висновок, відповідно до якого з 29 січня 2020 року положення пункту 4 Постанови №704 підлягають застосуванню у частині, що не суперечить актам вищої юридичної сили, тобто із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Оскільки законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік» були встановлені інші розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ніж визначений станом на 01 січня 2018 року, застосування після 29.01.2020 року зазначеної розрахункової величини не відповідало актам вищої юридичної сили.
Як правильно встановив суд першої інстанції, при нарахуванні та виплаті позивачу грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 30 січня 2020 року по 19 травня 2023 року відповідач застосовував прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений станом на 01 січня 2018 року, що сторонами не заперечується.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення та похідних від нього виплат без урахування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що скасування пункту 6 Постанови №103 не спричинило автоматичного відновлення попереднього правового регулювання. Зазначені доводи вже були предметом дослідження Верховного Суду, який сформував сталу та послідовну правову позицію щодо застосування пункту 4 Постанови №704 після набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18.
Не заслуговують на увагу й доводи апелянта щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2020 року №1038. Сам по собі факт внесення Кабінетом Міністрів України змін до окремих положень Постанови №704 не спростовує наведених правових висновків Верховного Суду та не змінює правового регулювання спірних правовідносин у частині визначення розрахункової величини для обчислення посадових окладів та окладів за військовими званнями у спірний період.
Посилання апелянта на пункт 32 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 року №870, а також на інформаційний характер приміток до додатків 1 та 14 Постанови №704 не впливають на правильність висновків суду першої інстанції. Вказані доводи не спростовують встановлених обставин справи та не змінюють правового регулювання спірних правовідносин, яке підлягає застосуванню з урахуванням положень Закону №2011-XII, Постанови №704, законів про Державний бюджет України на відповідні роки та усталеної практики Верховного Суду.
Безпідставними є також доводи апеляційної скарги щодо передчасності вимог про перерахунок грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Оскільки зазначені виплати обчислюються виходячи із складових грошового забезпечення військовослужбовця, встановлення факту неправильного визначення посадового окладу та окладу за військовим званням є достатньою правовою підставою для проведення їх перерахунку.
Колегія суддів також враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року №481, яка набрала чинності 20 травня 2023 року, пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, відповідно до якої розміри посадових окладів та окладів за військовими званнями визначаються виходячи з фіксованої розрахункової величини 1762 гривні. Саме з урахуванням зазначених змін суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову лише за період з 30 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно та правомірно відмовив у задоволенні решти позовних вимог.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та правових висновків Верховного Суду, сформованих у подібних правовідносинах, а також не свідчать про неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну правову оцінку й ухвалив законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та застосування норм матеріального й процесуального права, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року у справі №420/12929/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук