ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, м. Кропивницький, 25006, 
тел. (0522) 30-10-22, 30-10-23, код ЄДРПОУ 03499951,
e-mail: inbox@kr.arbitr.gov.ua, web: http://kr.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року		Справа № 912/763/26	

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коваленко Н.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу №912/763/26 від 13.04.2026
за позовом: Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), код ЄДР 43877118, вул. Героїв АТО, 92, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50103
до відповідача: Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області (далі - Устинівська селищна рада), код ЄДР 04364549, вул. Ювілейна, 4, смт Устинівка, Кропивницький р-н, Кіровоградська обл., 28600
про стягнення 141 469,87 грн,

До Господарського суду Кіровоградської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Устинівської селищної ради з вимогами:
1. Стягнути з Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) завдану державі шкоду в розмірі 141469,87 грн.:
номер рахунку (IBAN) UA278999980333179331000011555
отримувач ГУК у Кіровоградській області/тг с-ще Устинівка,
код отримувача (ЄДРПОУ) 37918230,
код класифікації доходів бюджету 24062100 (грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності), банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.).
2. Стягнути з відповідача на користь Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) витрати по сплаті судового збору:
номер рахунку IBAN UA 038201720343190001000101953, ЄДРПОУ 43877118, банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ, банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Устинівська селищна рада неналежним чином здійснювала охорону урочища місцевого значення "Любиме", що призвело до незаконної порубки двадцяти одного дерева (породи "Акація", "Клен", "Ясен", "Сосна"), здійсненої без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів і за відсутності ліміту та дозволу на спеціальне використання. Внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд державі нанесено збитки на суму 141 469,87 грн. які розраховано на підставі такс вказаних у додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 №575 "ТАКСА для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок незаконної рубки або пошкодження дерев та рослин, що мають здерев`яніле стебло, до ступеня припинення росту".
Ухвалою від 13.04.2026 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/763/26, ухвалив справу №912/763/26 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи здійснювати в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами; розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.
27.04.2026 до господарського суду через систему "Електронний суд" та 29.04.2026 засобами поштового зв`язку від відповідача в межах строку, встановленого судом, надійшов відзив на позовну заяву №02-25/462 від 27.04.2026 з вимогами:
1. Прийняти відзив до розгляду.
2. У задоволенні позовної заяви Державної екологічної інспекції Придніпровського округу до Устинівської селищної ради про відшкодування збитків у сумі 141 469,87 грн – відмовити у повному обсязі.
3. Судові витрати покласти на Позивача.
В обґрунтування поданого відзиву зазначено, що акт перевірки містить лише загальні висновки без детальної фіксації координат кожного пня, фотофіксації та доказів того, що дерева були саме зрубані людьми, а не повалені вітром/льдом, матеріали перевірки не містять належної фіксації факту саме незаконної рубки, а не природного відпаду чи наслідків стихії, про що зазначалося у відповіді на претензію (лист) ДЕІ. Такий Акт перевірки є неналежним доказом.
Позивач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував факт належного вручення копії наказу про проведення перевірки уповноваженим особам відповідача до її початку. Таким чином, Акт перевірки №65/3.2-3.3-3.1-3.4-5.1-5.2-8/24 від 26.07.2024 та всі похідні від нього документи є "плодами отруйного дерева" - доказів, отриманих внаслідок незаконної перевірки, а тому вони є недопустимими і не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Крім того, позовна заява ґрунтується на факті незаконної порубки 21 дерева на території заповідного урочища "Любиме", проте позивачем не враховано, що дані події відбулися внаслідок обставин непереборної сили.
У подальшому, 08 січня 2024 року комісією з питань ТЕБ та НС Устинівської селищної ради визнано надзвичайну ситуацію природного характеру (код 20334 НС), пов`язану з сильним обледенінням, що призвело до масового падіння дерев та обривів електромереж. Зазначені події підтверджуються протоколами №1 від 08.01.2024 та №3 від 16.01.2024.
Рішення комісії ТЕБ та НС Устинівської селищної ради від 08.01.2024 та 16.01.2024 підтверджують факт стихійного лиха. Дії щодо ліквідації повалених дерев були спрямовані на усунення прямої загрози життю людей та відновлення електропостачання, що підпадає під поняття крайньої необхідності (ст. 1171 ЦК України). Шкода, завдана у стані крайньої необхідності, має відшкодовуватися особою, яка її заподіяла, лише за рішенням суду з урахуванням обставин, а не автоматично в повному обсязі.
Таким чином, відповідач діяв у стані крайньої необхідності для забезпечення безпеки життєдіяльності громади. Згідно з матеріалами справи, роботи проводилися для ліквідації наслідків природного характеру (обледеніння). Відсутність електропостачання та завали на дорогах створювали пряму загрозу життю та здоров`ю мешканців, що відповідно до ст. 76 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" дозволяє вживати термінові заходи для ліквідації наслідків стихійного лиха.
У своїй позовній заяві позивач стверджує, що селищна рада "неналежним чином здійснювала охорону". Однак, у січні 2024 року на території громади виникла надзвичайна ситуація місцевого рівня (код 20334), пов`язана з екстремальними погодними умовами (ожеледь, повалення дерев).
Проте, згідно із судовою практикою, яка наголошує на тому, що обов`язок з відшкодування шкоди покладається на орган місцевого самоврядування лише за умови доведення його вини. Сама по собі наявність пеньків не є доказом бездіяльності ради, якщо вона вживала розумних заходів для ліквідації наслідків стихії. Тому, для нарахування шкоди за незаконну рубку необхідно чітко встановити, чи були ці дерева життєздатними до моменту настання стихійного лиха. 
Розрахунок збитків за знищення дерев, які вже були повалені буревієм або були сухостійними (що підтверджено матеріалами перевірки), є некоректним, оскільки екологічна цінність таких об`єктів уже була втрачена внаслідок природних факторів, а не дій відповідача.
Так, Акт від 26.07.2024 за №65/3.2-3.3-3.1-3.4-5.1-5.2-8/24 інформацію щодо факту вимірювання площі, як на думку спеціалістів ДЕІ "незаконної порубки", методів вимірювання не містить, оскільки межі вказаного заповідного урочища "Любиме" в натурі не винесено.
Позивач стверджує, що вирубано як сироростучі, так і сухостійні дерева (зокрема, 5 сухостійних дерев діаметром від 7,5 до 13 см). Відповідач вважає, що застосування єдиної такси за постановою КМУ №575 до сухостійних дерев, які вже втратили свою екологічну цінність внаслідок природної загибелі або обледеніння, потребує додаткового обґрунтування та судово-економічної експертизи.
Разом з тим, у позовній заяві позивач посилається на постанову Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12.09.2024 у справі №403/409/24, що є некоректним та недоцільним, оскільки наявність адміністративної відповідальності не є автоматичною підставою для цивільно-правової відповідальності органу місцевого самоврядування без доведення складу цивільного правопорушення в повному обсязі.
Згідно з Бюджетним кодексом України, 70% коштів від відшкодування екологічних збитків зараховуються до спеціального фонду місцевих бюджетів. У даному випадку Позивач просить стягнути кошти з Устинівської селищної ради, які в значній частині (50-70%) мають бути зараховані до бюджету цієї ж самої Устинівської селищної ради. Таке стягнення призводить до правового абсурду (поєднання боржника і кредитора в одній особі), що суперечить принципам ефективності судового захисту.
04.06.2026 до господарського суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив №б/н від 04.06.2026, з відповідним обґрунтуванням.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, господарський суд встановив такі обставини, які є предметом доказування у справі.
Відповідно до п. 1, 3 розділу І Положення про Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (нова редакція, ідентифікаційний код 43877118), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України 24.02.2023 №40, Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (далі - Інспекція) є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується.
Згідно п. 2, 8-9 розділу ІІ Положення Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища Інспекція складає протоколи про адміністративні правопорушення та розглядає справи про адміністративні правопорушення; пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами.
08.05.2023 Департаментом екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної військової адміністрації оформлено Охоронне зобов`язання №ЗУ 44-564 (далі - Охоронне зобов`язання), за яким Устинівській селищній раді Кропивницького району Кіровоградській області передається під охорону та дотримання встановленого режиму територія заповідного урочища місцевого значення "Любиме", загальною площею 64,0 га в адміністративних межах Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області.
Відповідно до п. 3.-4. Охоронного зобов`язання Землекористувач (землевласник) зобов`язаний: дотримуватись встановленого режиму для території (об`єкта) природно-заповідного фонду; не здійснювати у межах території (об`єкта) природно-заповідного фонду забороненої господарської діяльності; вживати заходи щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію (об`єкт) природно-заповідного фонду; дотримуватися вимог щодо використання території (об`єкта) природно-заповідного фонду; забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно-заповідного фонду. Землекористувач (землевласник) забезпечує охорону та збереження території (об`єкта), що перебуває у його користуванні (власності).
Відповідно до Положення про заповідне урочище місцевого значення "Любиме", затвердженого розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 19.04.2023 за №359-р (далі - Положення), заповідне урочище місцевого значення "Любиме" оголошено (створено) рішенням Кіровоградської обласної ради від 27 лютого 2004 р. №268 "Про зміни у мережі територій та об`єктів природно-заповідного фонду області" (п. 1).
Згідно з п. 3 Розділу І "Загальні положення" Положення, заповідне урочище, загальною площею 64 га розташоване поблизу с. Криничне та перебуває у користуванні Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області (далі - землекористувач) і передається їй під охорону з оформленням охоронного зобов`язання.
Згідно п.п. 1 п. 1 Розділу ІІІ "Режим території та охорона", п. 4. Положення на території заповідного урочища забороняється будь-яка діяльність, яка суперечить меті та завданням заповідного урочища, передбачена цим Положенням, і загрожує збереженню природного комплексу у тому числі: забороняються всі види рубок, у тому числі санітарні, рубки формування і оздоровлення лісів, видалення захаращеності. Забезпечення дотримання режиму заповідного урочища здійснюється Землекористувачем (Землевласником).
Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), відповідно до вимог статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статті 21 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020, Положення про Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 24.02.2023 №40, Переліку центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, які планується перевірити у 2024 році, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 05.12.2023 №159 та наказу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) від 17.07.2024 №291-ТП, у період з 22.07.2024 до 26.07.2024 провела перевірку в частині здійснення делегованих повноважень органам виконавчої влади в Устинівській селищній раді (код ЄДРПОУ 04364549, місцезнаходження вул. Ювілейна, 4, селище Устинівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 28600) за результатами якої склала Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 65/3.2-3.3-3.1-3.4-5.1-5.2-8/24. (далі - Акт перевірки)
Відповідно до Акта перевірки, її проведено у присутності секретаря Устинівської селищної ради, першого заступника селищного голови, начальника відділу земельних відносин та агропромислового розвитку селищної ради, начальника відділу комунальної власності, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, охорони навколишнього природного середовища та благоустрою Устинівської селищної ради.
В ході перевірки виявлено в межах території заповідного урочища 21 пеньок свіжо спиляних дерев, унаслідок їх незаконної рубки, чим порушено режим охорони території ПЗФ, який визначено ст. 30 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", п/п 1 пункту І розділу ІІІ Положення про заповідне урочище місцевого - значення "Любиме" (карта-схема, фото додається). Розміри та видовий склад незаконно знищених дерев внесено до польової перелікової відомості пнів від 22.07.2024 року. Заміри проведено рулеткою вимірювальною 10м (арт. 27С310) зав. №1 повіреною ДП "Дніпропетровський регіональний державний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації", свідоцтво про контроль метрологічних характеристик засобу вимірювальної техніки №08-01/17672-3 від 16.05.2024 р. чинне до 16.05.2025 р.
Акт перевірки підписано без зауважень уповноваженою особою відповідача - першим заступником Устинівського селищного голови, начальником відділу земельних відносин та агропромислового розвитку селищної ради, начальником відділу комунальної власності, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, охорони навколишнього природного середовища та благоустрою селищної ради.
Акт перевірки складено у 2 примірниках. Примірник цього акта на 25 сторінках отриманий 26.07.2024 першим заступником селищного голови Устинівської селищної ради.
Відповідно до Польової перелікової відомості про кількість зрубаних дерев від 22.07.2024, зрубано 21 дерево породи "Акація", "Клен", "Ясен", "Сосна". 
Діаметр вирубаних дерев становить:
Сироостучих: 12 см., 13 см., 12,5 см., 10 см., 17,5 см., 15,5 см, 12,5 см, 19см., 11 см., 12,5 см., 11 см., 12,5 см., 20 см., 11 см., 14,5 см., 11 см.
Сухостійних (позначені "*" в Польовій переліковій відомості) : 13см., 7,5 см., 10 см., 13 см., 9 см.
Внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд державі нанесено збитки на суму 141 469,87 грн, які розраховано на підставі такс вказаних у додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 №575 "ТАКСА для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок незаконної рубки або пошкодження дерев та рослин, що мають здерев`яніле стебло, до ступеня припинення росту".
26.07.2024 позивачем пред`явлено відповідачу претензію №5.2/164-ПР про відшкодування шкоди, заподіяної порушеннями законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок порушення режиму охорони території заповідного урочища місцевого значення "Любиме" на суму 141 469,87 гривень.
До такої претензії додано розрахунок розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок рубки дерев без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів і без ліміту та дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах території та об`єкту природно-заповідного фонду заповідного урочища місцевого значення "Любиме".
На претензію надано відповідь №02-22/857 від 30.08.2024, відповідно до якої згідно з протоколом позачергового засідання селищної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій було розглянуто на порядку денному питання "Про визнання надзвичайної ситуації місцевого рівня, у зв`язку із тривалою відсутністю електропостачання, ожеледицю на дорогах та повалення дерев", де було вирішено визнати надзвичайною ситуацію природного характеру місцевого рівня до коду класифікацій 20334 НС, пов`язана з сильною ожеледдю (шар льоду на деревах, дротах електромереж тощо діаметром 20 мм і більше) Класифікатора надзвичайних ситуацій ДК 019:2010, затверджено наказом Держспоживстандарту від 11 жовтня 2010 року №457 та протокол від 16 січня 2024 року №3 питання по порядку денному "Про ліквідацію наслідків природного характеру (обледеніння) та ліквідацію наслідків природного характеру (обледеніння) (копія додається). В результаті чого селищна рада вважає дане що дане правопорушення форс-мажорними обставинами.
Постановою від 12.09.2024 у справі №403/409/24 Устинівський районний суд Кіровоградської області притягнув посадову особу Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області до відповідальності за адміністративне правопорушення за статтею 91 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.
За твердженням позивача, на даний час, збитки у розмірі 141 469,87 грн завдані інтересам держави, внаслідок порушення природоохоронного законодавства, не відшкодовані.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує таке.
Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка заподіяла шкоду. Для відшкодування заподіяної шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, вину заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.
У деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.
Зокрема, підставою для цивільно-правової відповідальності є порушення законодавства України про природно-заповідний фонд (ст. 64 Закону України "Про природно-заповідний фонд України"). 
До таких порушень належать нецільове використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, порушення вимог проєктів створення та організації територій природно-заповідного фонду; псування, пошкодження чи знищення природних комплексів територій та об`єктів природно-заповідного фонду та зарезервованих для включення до його складу тощо.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" до природно-заповідного фонду України належать, зокрема, штучно створені об`єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пам`ятки природи, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.
За визначенням, наведеним у ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. На таких землях забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.
Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Згідно зі ст. 9-1 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду; перелік встановлених цим Законом видів використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду і порядок їх використання визначаються режимом територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
У ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Статтею 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відносини щодо володіння, користування та розпоряджання лісами і, які спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства, (лісові відносини) регулюються, зокрема Лісовим кодексом України.
Згідно зі ст. 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.
Відповідно до ст. 16 Лісового кодексу України, право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.
Статтями 17-18 Лісового кодексу України встановлено, що у постійне та тимчасове користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства надаються на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища.
Частиною 2 ст. 19 Лісового кодексу України визначено, що обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.
Положеннями ст. 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб (частина 1 статті 86 Лісового кодексу України).
Відповідно до ст. 100 Лісового кодексу України порядок охорони, захисту, використання та відтворення лісів на землях природно-заповідного фонду визначається відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України", цього Кодексу та інших актів законодавства.
Порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів. (ст. 105 Лісового кодексу України)
Шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода. (ч. 2 ст. 107 Лісового кодексу України)
Відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається обласними радами.
Згідно з ч. 6 ст. 53 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.
Статтею 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Статтею 69 цього ж Закону встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Статтею 64 Закону України "Про природно-заповідний фонд" визначено, що порушення законодавства України про природно-заповідний фонд тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну або кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 1.3. Інструкції щодо оформлення охоронних зобов`язань на території та об`єкти природно-заповідного фонду, яка затверджена наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 25.02.2013 №65 (далі - Інструкція) охоронним зобов`язанням оформляється передача під охорону території чи об`єкта природно-заповідного фонду з визначенням переліку зобов`язань щодо забезпечення додержання встановленого режиму охорони та збереження.
Відповідно до п. 2.2. Інструкції в охоронному зобов`язанні зазначаються: дата та порядковий номер реєстрації охоронного зобов`язання; статті Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та реквізити розпорядчого документа, яким створено (оголошено) територію чи об`єкт природно-заповідного фонду, відповідно до якого оформляється охоронне зобов`язання; повне найменування (для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові) землекористувача (землевласника), на земельних ділянках якого розташована(ий) територія чи об`єкт природно-заповідного фонду або його частина; категорія та найменування території чи об`єкта природно-заповідного фонду; площа території чи об`єкта природно-заповідного фонду, що передається під охорону та збереження; місце розташування території чи об`єкта природно-заповідного фонду; перелік зобов`язань, які покладаються на землекористувача (землевласника): дотримуватись встановленого режиму для території (об`єкта) природно-заповідного фонду, не здійснювати заборонену господарську діяльність, вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію (об`єкт) природно-заповідного фонду, дотримуватися вимог щодо використання території (об`єкта) природно-заповідного фонду, забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно-заповідного фонду.
Судом встановлено, 08.05.2023 Департаментом екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної військової адміністрації оформлено Охоронне зобов`язання №ЗУ 44-564, за яким Устинівській селищній раді Кропивницького району Кіровоградській області передається під охорону та дотримання встановленого режиму територія заповідного урочища місцевого значення "Любиме", загальною площею 64,0 га в адміністративних межах Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області.
Згідно п.п. 1 п.1 Розділу ІІІ "Режим території та охорона" Положення на території заповідного урочища забороняється будь-яка діяльність, яка суперечить меті та завданням заповідного урочища, передбачена цим Положенням, і загрожує збереженню природного комплексу у тому числі: забороняються всі види рубок, у тому числі санітарні, рубки формування і оздоровлення лісів, видалення захаращеності.
Факт виявлення вирубки 21 дерева на території урочища місцевого значення "Любиме", загальною площею 64,0 га в адміністративних межах Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, яке взято відповідачем під охорону у відповідності до охоронного зобов`язання, свідчить про наявність вини відповідача як неналежної охорони такого урочища, внаслідок чого і скоєно незаконну вирубку дерев.
Неналежне виконання відповідачем встановлених законодавством та охоронним зобов`язанням обов`язків з охорони території урочища місцевого значення "Любиме", внаслідок чого природно-заповідному фонду завдано шкоду, підтверджено актом перевірки та доданим розрахунком заподіяної шкоди.
Згідно з ч. 6 та ч. 7 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, зокрема, що: за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт та зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства; якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями; зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю); на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізаціїпродукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.
Отже для встановлення, чи мало місце правопорушення, основним доказом є акт обстеження (перевірки), яким зафіксовано факт правопорушення.
Акт, відповідно до ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" є документом, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб`єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства, зокрема у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №922/2317/21, від 26.07.2022 у справі №924/883/21, від 18.05.2023 у справі №914/669/22.
Щодо аргументів про невстановлені межі заповідного урочища "Любиме", господарський суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, тобто відсутність винесення меж у натурі не скасовує правового статусу території як об`єкта природно-заповідного фонду та не звільняє від обов`язку дотримання режиму її охорони. До моменту винесення меж у натурі діють проєктні матеріали створення території, які мають юридичну силу для цілей охорони та контролю.
Таким чином, відповідач як юридична особа, якій у відповідності до ч. 6 ст. 53 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" була передана під охорону територія урочища місцевого значення "Любиме", загальною площею 64,0 га в адміністративних межах Устинівської селищної ради, про що оформлено відповідне охоронне зобов`язання, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження території урочища від незаконного вирубування на підвідомчій йому території, діяв неправомірно, що призвело до незаконного вирубування невстановленими особами дерев в кількості 21 шт. (збитки).
Твердження відповідача щодо неналежності акта перевірки є безпідставними, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язкового зазначення координат кожного пня чи здійснення фотофіксації як виключної умови належності акта перевірки. Акт складений уповноваженими посадовими особами Інспекції в межах наданих повноважень, містить зафіксовані під час перевірки обставини, кількість виявлених пнів, їх характеристики та інші відомості, необхідні для встановлення факту порушення природоохоронного законодавства.
Ненадання або неознайомлення керівника суб`єкта господарювання з наказом не може автоматично свідчити про порушення процедури перевірки з боку контролюючого органу, якщо сам факт допуску до перевірки та її проведення відбувся без зауважень та заперечень з боку відповідача. 
Крім того, відповідно до Акта перевірки, її проведено у присутності секретаря Устинівської селищної ради, першого заступника селищного голови, начальника відділу земельних відносин та агропромислового розвитку селищної ради, начальника відділу комунальної власності, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, охорони навколишнього природного середовища та благоустрою Устинівської селищної ради.
Акт перевірки підписано без зауважень уповноваженою особою відповідача - першим заступником Устинівського селищного голови, начальником відділу земельних відносин та агропромислового розвитку селищної ради, начальником відділу комунальної власності, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, охорони навколишнього природного середовища та благоустрою селищної ради.
Суб`єкт перевірки мав право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового чи позапланового заходу, якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, у подальшому предметом розгляду у суді має бути лише суть виявлених порушень. У разі невикористання суб`єктом перевірки цього права не можна визнати такі порушення безумовною підставою для скасування рішення органу державного нагляду (контролю), прийнятого за наслідками проведених заходів. Процедурні порушення під час призначення та/або проведення перевірки контролюючим органом не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності рішень, прийнятих за результатами відповідної перевірки (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №2а/2570/6273/2011).
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач не довів, що будь-які його права були порушені або що він був позбавлений можливості надати пояснення чи заперечення під час проведення перевірки.
Таким чином, Акт перевірки №65/3.2-3.3-3.1-3.4-5.1-5.2-8/24 від 26.07.2024 є належним та допустимим доказом.
Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дерева були пошкоджені внаслідок вітру, льоду чи інших природних факторів.
Посилання відповідача на факт виникнення несприятливих погодних умов та прийняття рішень комісії ТЕБ та НС не надає права на проведення рубки дерев без дотримання вимог природоохоронного законодавства та отримання відповідних дозвільних документів.
Матеріалами перевірки зафіксовано саме пні зі слідами зрізу, що свідчить про здійснення рубки, а не природне падіння дерев внаслідок ожеледиці чи буревію. При цьому відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що всі дерева були повалені стихією, перебували у стані сухостою або становили безпосередню загрозу життю та здоров`ю населення.
Положення ст. 76 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" не звільняють від обов`язку дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та не виключають відповідальності за незаконну рубку дерев на територіях природно-заповідного фонду. 
Відповідно до ст. 65 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" Кабінетом Міністрів України затверджено спеціальні такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд, шляхом прийняття постанови від 10.05.2022 №575. Зазначеною постановою встановлено єдиний нормативний механізм визначення розміру шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду, а також порядок індексації таких такс.
Порядком проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, затвердженим постановою №575, визначено, що розмір шкоди обчислюється за встановленою формулою з урахуванням індексу споживчих цін та коефіцієнта, яким визначається особлива природоохоронна цінність територій та об`єктів природно-заповідного фонду. При цьому такси є нормативно встановленими величинами, обов`язковими для застосування під час розрахунку шкоди, та не ставлять розмір шкоди у залежність від суб`єктивної оцінки екологічної цінності кожного окремого дерева.
Чинне законодавство не передбачає проведення додаткової судово-економічної експертизи для підтвердження правильності застосування такс, затверджених Кабінетом Міністрів України. Розрахунок шкоди у даному випадку здійснюється не на підставі експертного визначення вартості чи корисності дерев, а на підставі прямих приписів нормативно-правового акта, який встановлює спеціальний порядок обчислення шкоди, заподіяної об`єктам природно-заповідного фонду.
Отже, посилання відповідача на необхідність додаткового обґрунтування застосування такс до сухостійних дерев або проведення судово-економічної експертизи не ґрунтуються на вимогах законодавства.
Господарським судом встановлено, що розрахунок виконаний згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 №575 "Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд" та у відповідності до Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природо-заповідний фонд внаслідок незаконної рубки або пошкодження дерев та рослин, що мають здерев`яніле стебло, до ступеня припинення росту.
Розрахунок здійснений з урахуванням кількості вирублених дерев та їх діаметру.
Відповідачем не доведено, що шкоду державі в розмірі в розмірі 141 469,87 грн завдано не з його вини.
Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 та п. 4 ч. 1 ст. 691 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є: 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. До надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.
Тобто, завдані природним ресурсам збитки відшкодовуються шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні.
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.94 року серія A, №303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див.рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
З огляду на встановлені обставини, всі інші доводи та міркування сторін не мають вирішального впливу на результат вирішення спору, тому з урахуванням принципу процесуальної економії не потребують детальної відповіді суду.
Отже, на підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів та встановивши усі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
У відповідності до ст. 129 ГПК України сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача.
Під час визначення розміру судового збору господарський суд враховує, що за правилами ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Враховуючи, що позовна заява у даній справі подана в електронній формі через систему "Електронний суд", господарський суд застосовує коефіцієнт 0,8 та стягує з відповідача судовий збір в розмірі 2 662,40 грн.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За подання до господарського суду встановлено наступний розмір та порядок сплати судового збору: за позовними заявами майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за позовними заявами немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2026 рік" - станом на 1 січня 2026 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3 328,00 грн.
При поданні даної позовної заяви до сплати підлягав судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (3 328,00 х 0,8) грн.
Таким чином, розмір зайво сплаченого судового збору становить 365,60 грн.
При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що він має право звернутися до суду з клопотанням про повернення надлишково сплаченого судового збору в розмірі в порядку, передбаченому ст. 7 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись ст. 74, 76-77, 123, 129, 233, 236-241, 252, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області (код ЄДР 04364549, вул. Ювілейна, 4, смт Устинівка, Кропивницький р-н, Кіровоградська обл., 28600) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (код ЄДР 43877118, вул. Героїв АТО, 92, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50103) завдану державі шкоду в розмірі 141 469,87 грн. (номер рахунку (IBAN) UA278999980333179331000011555 отримувач ГУК у Кіровоградській області/тг с-ще Устинівка, код отримувача (ЄДРПОУ) 37918230, код класифікації доходів бюджету 24062100 (грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності), банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.).
Стягнути з Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області (код ЄДР 04364549, вул. Ювілейна, 4, смт Устинівка, Кропивницький р-н, Кіровоградська обл., 28600) на користь Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (код ЄДР 43877118, вул. Героїв АТО, 92, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50103) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662,40 грн. (номер рахунку IBAN UA 038201720343190001000101953, ЄДРПОУ 43877118, банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ, банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ)
Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити сторонам. 

Суддя Н.М. Коваленко 

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.
Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.