Справа № 638/13544/25
Провадження № 2-а/638/43/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,
за участю секретаря: Мажукіної Г.А.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

15.07.2025 року до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, згідно прохальної частини якого просить суд: скасувати постанову №247 від 30.05.2025 року щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі частини 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення; закрити адміністративне провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.05.2025 року відносно позивача була винесена постанова №247, в якій останнього визнано винним у порушенні правил військового обліку, а саме вимоги абз. 7 частини 3, абз. 5 частини 10 статті 1, абз. 6 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п.1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Позивач вважає оскаржувану постанову №247 від 30.05.2025 року незаконною та протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Оскільки позивача не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, розгляд справи відбувся за його відсутності. Також позивач не отримував копію оскаржуваної постанови. Позивач зазначає, що правила військового обліку не порушував. Вказує, що останній своєчасно 15.07.2024 року оновив свої військово-облікові дані в Резерв+, тобто протягом 60 днів з 19.05.2024 року. В указаному документі наявні відомості про нову адресу проживання за довідкою ВПО в АДРЕСА_1 .Таким чином позивачем був виконані вимоги закону. Довідка про взяття позивача на облік, як внутрішньо переміщену особу була видана 11.07.2024 року, у якій зазначено фактичне місце проживання позивача у м. Харкові, а з 15.07.2024 року позивач повідомив у Резерв+ свої облікові дані з новою адресою проживання. Також позивач своєчасно 15.07.2024 року звернувся із заявою до відповідача про взяття позивача на військовий облік. Разом із цією заявою 15.07.2024 року позивачем було надано необхідний пакет засвідчених документів. Підтвердження перебування позивача на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 є листи-відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_3 про надану відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та копія довідки про надання позивачу відстрочки від мобілізації. У зв`язку із викладеним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 23.07.2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду із вказаним позовом та відкрито провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.
24.07.2025 року від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 – ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що 30.05.2025 року відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №6326-5003361098 від 11.07.2024 року встановлено, що позивач несвоєчасно прибув до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на облік військовозобов`язаних, чим порушив вимоги законодавства про військовий облік, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП. 30.05.2025 року відносно позивача складено протокол про вчинене адміністративне правопорушення №247 та в цей же день уповноваженою особою ТЦК та СП винесено постанову №247 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП, копії яких направлено позивачу поштою.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, дійшов до наступних висновків.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.
За змістом частини 1 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є військовозобов`язаним, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 , має номер в реєстрі Оберіг 140520201455691600005, дата уточнення даних 15.07.2024 року.
Відповідно до довідки №6326-5003361098 від 11.07.2024 року, фактичним місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 , ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» догляд за батьком, який потребує постійного стороннього догляду на строк до 07.02.2025 року.
30.05.2025 року відповідальним виконавцем адміністративного відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 , старшим солдатом ОСОБА_4 було складено протокол №247 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
30.05.2025 року тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_5 прийнято постанову №247 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зі змісту якої встановлено, що 30.05.2025 року о 17:00 по прибуттю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до ІНФОРМАЦІЯ_5 було встановлено факт порушення ним правил військового обліку. Відповідно до наданих громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , документів, а саме довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №6326-5003361098 від 11.07.2024 року було виявлено, що останній несвоєчасно прибув до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_6 для взяття на облік військовозобов`язані особи, чим порушив вимоги абз. 7 ч.3, абз. 5 ч.10 ст. 1, абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Обставиною, що обтяжує відповідальності за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 35 Кодексу України про адміністративне правопорушення є його вчинення в умовах дії особливого періоду, обставин, що пом`якшують відповідальність відповідно до ст. 34 КУпАП не виявлено. З періоду оголошення Президентом України часткової мобілізації (Указ від 17.03.2014 №303/2014) в Україні настав особливий період, який діє на сьогодні, тому відповідальність за встановлене правопорушення передбачена частиною 3 статті 210 КУпАП.
Вказана постанова не містить відомостей про отримання ОСОБА_1 копії постанови, проте копію постанови №247 від 30.05.2025 року про притягнення о адміністративної відповідальності направлено поштою 31.05.2025 року.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП.
Статтею 210 КУпАП передбачено, що порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з абз. 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, 17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.
Відповідно до статті 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».
Відповідно до абз. 7 частини 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з частиною 3 статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Частиною 5 статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
При цьому, за змістом оскаржуваної постанови №247 від 30.05.2025 позивачем порушено правила військового обліку, а саме: невчасне прибуття до відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на облік відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №6326-5003361098 від 11.07.2024 року.
Вказані дії, за висновками відповідача, є порушенням вимог абз. 7 ч. 3, абз. 5 ч. 10 ст. 1, абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до абз. 7 частини 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає, зокрема, проходження служби у військовому резерві.
Згідно з абз. 5 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.
Абзацом 6 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України на військовий облік військовозобов`язаних, які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних.
Підпункт 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487) визначає обов`язки призовників, військовозобов`язаних та резервістів перебувати на військовому обліку.
Разом з тим, дослідивши зміст оскаржуваної постанови, суд зазначає, що остання не містить посилань на конкретну норму законодавства, порушення якої утворює склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до відповідальності.
Крім того, аналіз перелічених у постанові №247 від 30.05.2025 року норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» свідчить про те, що жодна із вказаних норм не містить приписів зобов`язального характеру стосовно військовозобов`язаного на вчинення дій щодо дотримання обов`язку виконання правил військового обліку.
Натомість, обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів після прибуття до нового місця проживання в семиденний строк стати на військовий облік встановлений частиною 3 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Втім, порушення вказаного положення Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідно до змісту оскаржуваної постанови №247 від 30.05.2025 року не було зазначено як підстава притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
При цьому, суд зазначає, що не може брати до уваги посилання, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
За наведених обставин суд доходить висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення була складена з порушенням вимог статті 283 КУпАП, оскільки не містить вказання норми законодавства, порушення якої позивачем утворює склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП, з огляду на що наявні підстави для її скасування.
При цьому, суд наголошує, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності належних доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Згідно з вимогами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За змістом частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду у справі № 686/16535/16-а від 17.10.2019 року та у справі № 660/575/16-а від 31.01.2018 року.
Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію відповідними доказами.
Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними та допустимим доказами подію правопорушення, відтак, і правомірність винесення оскаржуваної постанови щодо позивача.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.
Отже, відповідачем в даному випадку не надано належних доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи, що відповідачем не було надано допустимих, достовірних та достатніх доказів, які могли би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
Оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що з урахуванням презумпції невинуватості є підставою для її скасування із закриттям провадження у справі.
Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на це, задовольняючи позов у цій справі, суд скасовує оскаржувану постанову із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем під час подання позову був сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн. Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі вказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст. 6, 7, 9, 11, 44, 48, 73-78, 90, 139, 241-246, 268, 269, 271, 273-277, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Постанову №247 від 30.05.2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення – скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя: