Справа № 307/129/26 
Провадження № 1-кп/307/11/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2026 року         м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області 
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 
та її захисника    ОСОБА_5 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду судовий розгляд у кримінальному провадженні № 12025078160000250 про обвинувачення 

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , одруженої, непрацюючої, із вищою освітою, громадянки України, яка має на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше несудимої,- 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України,
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 наприкінці жовтня 2024 року, точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання, в АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, щодо сприяння у виготовленні підробленого документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою використання його іншою особою, а саме підробці посвідчення водія виданого на її ім`я, через інтернет-мережу відшукала невстановлену досудовим розслідуванням особу, відомості відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з якою за допомогою месенджеру «Viber» домовилася за грошову винагороду в розмірі 10 000 гривень про спільне виготовлення підробленого посвідчення водія на її ім`я. 
Діючи умисно, за попередньою змовою у групі з вказаною невстановленою на цей час досудовим розслідуванням особою, безпосередньо виконала частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційних документів, надавши (повідомивши), шляхом обміну повідомленнями через месенджер «Viber» свої анкетні дані, а саме надала копію паспорта громадянина України, фотокартку, а також фотографію особистого підпису на аркуші паперу, які було використано невстановленою досудовим розслідуванням особою під час підробки посвідчення водія виданого на її ім`я.
В подальшому, невстановлена особа у середині листопада 2024 року, точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, передала ОСОБА_4 до відділення Нової Пошти за адресою с. Ганичі вул. Народна, 89 «А» Тячівського району Закарпатської області підроблений офіційний документ, який не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, та виготовлений не підприємством, що здійснює випуск даної продукції, а саме посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 від 09.11.2024, видане на її ім`я, хоча за інформацією з Територіального сервісного центру МВС № 2143 за № 31/28/33-21473-2025 від 27.11.2025, згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі МВС ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія не отримувала. 
Тобто, ОСОБА_4 підробила офіційний документ, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинила злочин, передбачений ч. 3 ст. 358 КК України. 
Крім цього, 17.11.2025, приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «Hyundai», номерний знак НОМЕР_2 , була зупинена працівниками поліції сектору реагування патрульної поліції Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області на підставі ст.35 Закону України «Про національну поліцію», а саме по вул. Народній в с. Ганичі, Тячівського району, Закарпатської області, навпроти магазину «SHOPING», за порушення правил дорожнього руху. 
Надалі, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, достовірно знаючи, що вона не складала теоретичні і практичні іспити, не отримувала у встановленому законодавством порядку посвідчення водія в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС, на вимогу працівника поліції пред`явила підроблене посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 , видане 09.11.2024 на особу ОСОБА_4 , та яке згідно із висновком судової технічної експертизи документів за способом виготовлення не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України. 
Тобто, ОСОБА_4 використала завідомо підроблений документ, а саме вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.
Під час судового розгляду ОСОБА_4 винуватою себе визнала повністю та показала, що вона хотіла отримати у встановленому законом порядку посвідчення водія, однак, теоретичний іспит декілька разів не склала. У той час, паралельно, вона проходила навчання в автошколі. Не склавши теоретичний іспит, однак, маючи навики водіння, в мережі інтернет їй трапилося повідомлення про виготовлення посвідчення водія, і вона звернулася за вказаним оголошенням. Після цього, за надісланою формою вона заповнила всі необхідні персональні дані та завантажила свою фотографію. Приблизно через два тижні, у відділенні Нової Пошти вона отримала посвідчення водія, за виготовлення та отримання якого оплатила 10 тисяч гривень. Особи, які займалися виготовленням цього посвідчення, зазначили, що після його отримання та оплати коштів, приблизно через 15 хвилин посвідчення водія буде завантажене у застосунок «ДІЯ», однак цього не сталося. Після чого, приблизно в листопаді 2025 року, керуючи транспортним засобом, була зупинена працівниками поліції, яким пред`явила вказане посвідчення водія. 
Учасники судового провадження не оспорювали обставини винуватості ОСОБА_4 у підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та використанні завідомо підробленого документа, і тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Пленум Верховного суду України у п. 1 Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують її покарання, а також досудову доповідь представника уповноваженого органу з питань пробації. 
ОСОБА_4 вчинила один нетяжкий злочин та один кримінальний проступок.
Пом`якшуючі її покарання обставини - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин, судом не встановлено.
За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.
Відповідно до роз`яснення, що містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини) суд повинен враховувати, крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності.
Урахувавши наведене, з огляду на кількість вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, їх тяжкість, слід застосувати принцип повного складання покарань, призначених за окремі злочини.
Відтак суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі та ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу, із застосуванням ст. 70 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань у виді позбавлення волі та штрафу, яке є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При цьому, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Так як ОСОБА_4 призначається покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, і, згідно досудової доповіді, ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як середні,  враховуючи позитивну характеристику ОСОБА_4 , а також її сімейний стан – вона має на утриманні двоє малолітніх дітей, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання і тому є підстави звільнити її від відбування покарання з випробуванням. 
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
За наведеного, процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 3 565? (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок, які підтверджені документально, необхідно стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України і призначити покарання: 
за ч. 3 ст. 358 КК України – 2 (два) роки позбавлення волі;
за ч.4 ст. 358 КК України - штраф у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання покарань, ОСОБА_4 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.
Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю один рік.
Відповідно до п. 1) і п. 2) ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 3 565? (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Речові докази:
«DVD-R» диск із відеозаписами з бодікамер, відеокамер та  посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 , видане 09.11.2024 на особу ОСОБА_4 , яке упаковано до спеціального пакету № 3028366, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
чорний чоловічий гаманець – повернути ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1