Справа № 130/745/26 
Провадження № 33/801/574/2026
Категорія: 194 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Грушковська Л. Ю.
Доповідач: Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 травня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою:  АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП,

встановив:
Постановою судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 травня 2026 року ОСОБА_1  визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. з конфіскацією предметів торгівлі. Конфіскувано у дохід держави вилучені предмети торгівлі, а саме 39 ємність з нікобустерами, а також стягнуто з неї на користь держави судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп.
Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, 03.03.2026 о 13:55 год. продавець магазину ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 здійснила продаж, реалізацію ємкості (бустеру) нікотину Octolab, ємністю 1 мл. без марки підакцизного збору встановленого зразка, за що відповідальності передбачена ч. 1 ст. 156 КУпАП. 
Не погодившись з постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 травня 2026 року  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення вимог статті 256 КУпАП під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 424974. Зазначає, що в протоколі викладено лише суть інкримінованого діяння, однак не наведено конкретного нормативно-правового акта та його положень, які були порушені. На думку апелянта, оскільки диспозиція частини першої статті 156 КУпАП має бланкетний характер, у протоколі обов`язково повинно бути зазначено конкретні правила торгівлі або інші нормативні приписи, порушення яких ставиться особі за вину. Відсутність таких відомостей, на її переконання, свідчить про відсутність у протоколі належного опису складу адміністративного правопорушення.
Апелянт вказує, що під час оформлення протоколу щодо порушення правил торгівлі уповноважена особа повинна зазначити конкретну норму нормативно-правового акта, яку порушено. Невиконання цієї вимоги, на її думку, виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. При цьому вона наголошує, що суд не вправі самостійно усувати недоліки протоколу, уточнювати його фабулу, визначати нормативні приписи, які нібито були порушені, або збирати докази на підтвердження обвинувачення, оскільки такі дії порушують право особи на захист та принцип безсторонності суду.
Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 156 КУпАП, може бути лише суб`єкт господарювання, якому законом надано право здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами за наявності відповідної ліцензії.
Також апелянт посилається на положення статей 245, 252, 278 та 280 КУпАП, відповідно до яких суд зобов`язаний забезпечити всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи, перевірити правильність складання протоколу та достатність доказів для висновку про винуватість особи. На її думку, працівниками поліції не забезпечено належного доказового підтвердження обставин правопорушення, а наявні матеріали не відповідають стандарту доказування «поза розумним сумнівом».
На обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Коробов проти України», відповідно до якого висновок про винуватість особи має ґрунтуватися на достатньо переконливих, чітких та узгоджених між собою доказах. Вважає, що таких доказів у справі не зібрано, а тому протокол складений на підставі недоведених обставин, що виключає наявність події та складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене апелянт просить закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Смірнов С. М. підтримав доводи апеляційної скарги, просить її задовольнити.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, пояснення адвоката Смірнова С. М. суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Однак судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вище вимог не дотримано.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №424979 від 03.03.2026 зазначено, 03.03.2026 о 13:55 год. продавець магазину ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 здійснила продаж, реалізацію ємкості (бустеру) нікотину Octolab, ємністю 1 мл. без марки підакцизного збору встановленого зразка, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.
Приймаючи рішення про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що її вина доведена матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення; розпискою продавця ОСОБА_1 ; поясненнями; рапортами та відеозаписом на оптичному диску.
Проте з наведеними висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитися не може, оскільки вони зроблені без належного з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, та з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Отже, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення усіх елементів складу адміністративного правопорушення, а саме об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Частиною першою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.
За своєю правовою природою зазначена норма є бланкетною, оскільки для встановлення ознак складу правопорушення необхідно звертатися до спеціального законодавства, яке регулює порядок виробництва та обігу відповідної продукції.
Правові та організаційні засади державної політики у сфері виробництва та обігу тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, визначаються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 3817-ІХ від 18 червня 2024 року.
Відповідно до частини дев`ятої статті 65 зазначеного Закону тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, які виробляються в Україні або ввозяться на митну територію України, підлягають маркуванню марками акцизного податку в порядку, визначеному законами України.
Згідно з пунктом 85 частини першої статті 1 цього Закону до тютюнових виробів належать, зокрема, інші відмінні від рідин, що використовуються в електронних сигаретах, нікотиновмісні продукти та їх замінники для куріння, нюхання, смоктання, жування чи вдихання без горіння шляхом нагрівання.
Разом з тим для правильного вирішення справи визначальне значення має встановлення належного суб`єкта адміністративного правопорушення.
Діяльність з роздрібної торгівлі тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, є різновидом господарської діяльності, яка здійснюється суб`єктом господарювання за наявності передбачених законом дозвільних документів.
Отже, суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є особа, яка здійснює відповідну господарську діяльність у сфері обігу тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, тобто суб`єкт господарювання або особа, яка виступає від його імені як носій відповідних організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на момент події працювала продавцем магазину «GTA Vapeshop». Жодних доказів того, що вона є фізичною особою-підприємцем, керівником суб`єкта господарювання, власником торговельного закладу чи іншою особою, яка здійснює господарську діяльність від власного імені, матеріали справи не містять.
Також у справі відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 була власником товару, організовувала його реалізацію, приймала рішення щодо придбання, зберігання або продажу відповідної продукції чи здійснювала господарську діяльність на власний ризик та з метою отримання прибутку.
Натомість наявні в матеріалах справи докази свідчать лише про перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах із суб`єктом господарювання та виконання нею функцій найманого працівника - продавця.
Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, не встановив належного суб`єкта адміністративного правопорушення, не надав оцінки правовому статусу ОСОБА_1 та фактично обмежився констатацією факту продажу товару без з`ясування питання про наявність усіх обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 є спеціальним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є передчасним та не ґрунтується на належним чином встановлених фактичних обставинах справи.
Колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 156 КУпАП, може бути лише особа, яка здійснює господарську діяльність у сфері роздрібної чи оптової торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні належні докази наявності в діях ОСОБА_1 усіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведено достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.
Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП не підтверджуються зібраними по справі доказами. Оскільки, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 та 280 КУпАП належним чином не перевірив і не дослідив всіх обставин справи в їх сукупності, та не дав їм належної правової оцінки.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессегеі Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, спростовують висновків суду та дають підстав вважати що судом першої інстанцій було порушено норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Ч. 1 до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, викладені у протоколі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а досліджені у судовому засіданні докази не є достатніми для висновку про наявність складу вказаного адміністративного правопорушення в діях  ОСОБА_1 .
Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.
За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у вчинені  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суддя вважає, у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, а тому постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Згідно квитанції про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справі №1/2026 від 03.03.2026 (а.с. 2) у приміщенні магазину ОСОБА_2 було вилучено ємкості нікотину у кількості 39 пачок без марок акцизного податку, які передані на зберігання до начальника САП ВВГ Жмеринського РВП капітану поліції Альоні Дремух.
Відповідно до ст. 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.
Пунктом 10 ст. 65 Закону України від 18.06.2024 № 3817-IX "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" передбачено, що тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, які виробляються в Україні, а також які ввозяться на митну територію України, позначаються графічними елементами електронних марок акцизного податку в порядку, визначеному законом.
Зберігання підакцизних товарів, їх транспортування, без акцизних марок в Україні заборонено, що тягне адміністративну та кримінальну відповідальність, а тому з урахуванням положень п. 226.11 ст. 226 та ст. 227 Податкового Кодексу України, усі вилучені згідно протоколу огляду тютюнові вироби підлягають знищенню, як такі, що не можуть бути транспортовані по території України та вивезені з неї, без акцизних марок.
Відповідно до ст. ст. 1, 5 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» №1393-ХІY від 14 січня 2000 року продукція, під час маркування якої порушено встановлені законодавством вимоги щодо умови маркування та (або) до змісту і повноти інформації, відноситься до неякісної і небезпечної продукції й підлягає тільки обов`язковому вилученню з обігу.
Загальні вимоги щодо порядку, умов та правил переробки, утилізації, знищення або подальшого використання вилученої з обігу неякісної та небезпечної продукції встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Оскільки ОСОБА_1 або іншою особою не надано підтвердження законного права власності на ці ємкості нікотину, з врахуванням відсутності на них марок акцизного податку, тобто не мають марок акцизного збору, відносяться до неякісної та небезпечної продукції, яка вилучена з обігу, вважаю, що ці тютюнові вироби підлягають знищенню.
Керуючись ст. 247, 265, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити.
Вилучені відповідно до квитанції про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справі №1/2026 від 03.03.2026 у кількості 39 шт., які передані на зберігання до начальника САП ВВГ Жмеринського РВП капітану поліції Альоні Дремух, знищити.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду       Ю. Б. Войтко