Справа № 420/6822/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ 44069166), про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,- 

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить:
визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Одеській області форми «Ф» № 736-55 від 14.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованості з податку на нерухоме майно в розмірі 9 698,88 гривень.
Адміністративний позов поданий за допомогою системи “Електронний суд”.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у січні 2026 року позивач дізнався про існування податкової вимоги форми «Ф» № 736-55 від 14.01.2019 року про стягнення заборгованості з податку на нерухоме майно в розмірі 9 698,88 гривень, а саме після того, як його адвокату був відкритий доступ в електронному суді до матеріалів справи № 420/31962/25 про стягнення з позивача податкового боргу. Так, позивач стверджує, що не отримував податкової вимоги, яка надсилалась відповідачем в 2019 році на адресу: АДРЕСА_2 , оскільки, згідно паспорту, починаючи з 21 травня 2008 року, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Той факт, що позивачу не надсилалась податкова вимога ГУ ДПС в Одеській області форми «Ф» № 736-55 від 14.01.2019 року, що є предметом спору по даному позову, підтверджений рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/31962/25 від 29.01.2026 року.
Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) № 736-55 від 14.01.2019 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Доводи позову мотивовані тим, що підставою для складання оскаржуваної податкової вимоги стала несплата ОСОБА_1 грошового зобов`язання, визначеного податковим органом. Однак, про наявність зазначеного податкового зобов`язання позивачеві також уперше стало відомо 05.01.2026 року, після ознайомлення адвоката із матеріалами справи № 420/31962/25, оскільки усі матеріали направлялись за адресою, яка з 21 травня 2008 року не є адресою реєстрації місцяпроживання позивача. Відповідно сума зобов`язання в розмірі 9 698,88 грн. не є сумою узгодженого грошового зобов`язання та, у свою чергу, податковим боргом в розумінні п.п. 14.1.175. п. 14.1. ст. 14 ПКУ. За таких обставин, на переконання позивача, у ГУ ДПС в Одеській області не було підстав для складення оскаржуваної податкової вимоги форми «Ф» № 736-55 від 14.01.2019 року.
Ухвалою суду від 16.03.2026 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, згідно ч. 5 ст. 262 КАС України. 
Також цією ухвалою суд витребував від Головного управління ДПС в Одеській області належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було винесено податкову вимогу форми “Ф” № 736-55 від 14.01.2019 року.
23.03.2026 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву з додатками.
Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне. 
Відповідач зазначив, що на підставі статті 266 ПК України, в автоматичному режимі згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС України, на ім`я фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 0008369-5107-1552 від 02.11.2018 за податковий період – 2017 рік, на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля, комплекс споруд ливарного цеху загальною площею – 2 020,60 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 , яким нараховано зобов`язання на суму 9 698,88 гривень. По зазначеному зобов`язанню в інтегрованій картці платника податку рахується заборгованість, що стало підставою складання податкової вимоги форми “Ф” № 736-55 від 14.01.2019 року.
15.04.2026 року представником позивача подано відповідь на відзив.
У відповіді на відзив представник позивача звернув увагу на те, що відповідач у відзиві навів інші обставини щодо складання податкової вимоги форми “Ф” № 736-55 від 14.01.2019 року, ніж ті, що раніше повідомляв під час розгляду судової справи № 420/31962/25. Так, у справі № 420/31962/25 відповідач зазначав, що податкова вимога форми «Ф» № 736-55 від 14.01.2019 року була виписана за податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС в Одеській області № 0304745-2410-1510 від 08.05.2024, однак у поданому відзиві вказує, що податкова вимога форми «Ф» № 736-55 від 14.01.2019 року була виписана за податковим повідомленням-рішенням від 02.11.2018 за 2017 рік. 
Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.
З огляду на заявлені позивачем вимоги, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами. 
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є платником податків, відповідно до ст.15 Податкового кодексу України, у т.ч. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до ст. 266 Податкового кодексу України.
14.01.2019 року Головним управлінням ДПС в Одеській області складено податкову вимогу форми «Ф» № 736-55, якою повідомлено ОСОБА_1 , що станом на 13.01.2019 року наявний податковий борг становить 9 698,88 грн. за платежем 18010300 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості».
Згідно наданих відповідачем доказів надіслання позивачу податкової вимоги форми «Ф» № 736-55 від 14.01.2019 року, вказану вимогу було надіслано позивачу за адресою: АДРЕСА_5 , рекомендованим поштовим відправленням трек номер 6504408798701.
Згідно зворотного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення трек номер 6504408798701, вищезазначене поштове відправлення повернуто без вручення адресату з відміткою відповідальної особи поштового зв`язку «неправильно зазначена адреса одержувача», що підтверджується Довідкою АТ «Укрпошта» Ф.20 до поштового відправлення №6504408798701.
Вважаючи, що у ГУ ДПС в Одеській області не було підстав для складення податкової вимоги форми «Ф» № 736-55 від 14.01.2019 року, позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що заборгованість перенесена до податкової вимоги форми «Ф» № 736-55 від 14.01.2019 року не набула статусу узгодженої. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі – Податковий кодекс України).
Відповідно до п. 15.1 ст.15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно з п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи (п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України). 
Виконанням податкового обов`язку, згідно з п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, «грошове зобов`язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Положення підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачають, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень пункту 41.2 статті 41 ПК України.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Відповідно до пункту п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Підпункт 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає, що податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Пункт 59.5 статті 59 Податкового кодексу України передбачає, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно пунктів 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення), контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
З наведених норм слідує, що наслідком надіслання (вручення) платнику податкової вимоги є здійснення контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу такого платника податків, у т.ч. шляхом примусового стягнення податкового боргу, у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму грошового зобов`язання протягом 60 днів після направлення платникові податків податкової вимоги.
Предметом спору у зазначеній справі є правомірність податкової вимоги від 14.01.2019 року №736-55 на суму 9698,88 грн.
На підставі даних автоматизованої системи документообігу «Діловодство спеціалізованого суду», судом встановлено, що у провадження Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/31962/25 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 року у справі №420/31962/25, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2026 року, у задоволені позову Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, ЄДРПОУ 44069166) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення суми податкового боргу – відмовлено.
У мотивувальній частині судового рішення зазначено, що «… згідно відповіді № 1808642 від 23.09.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру на запит суду, місцем реєстрації ОСОБА_1 в період з 21.05.2008 є АДРЕСА_3 .
Вказані обставини підтверджуються паспортом ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , на сторінці якого місцем проживання зареєстровано з 21.05.2008 р. АДРЕСА_3 . 
З огляду на викладене, вказане податкове повідомлення-рішення направлено контролюючим органом із порушенням наведених законодавчих норм та не може вважатися надісланими (врученими) відповідачу, що, відповідно, виключає підстави для задоволення позову про стягнення з ОСОБА_1 податкового бору в сумі 33 845,05 грн.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 липня 2022 року у справі № 2340/4232/18.
При цьому, суд звертає увагу, що контролюючим органом податкова вимога від 14.01.2019 року №736-55 на суму 9698,88 грн. також була направлена відповідачу на податкову адресу АДРЕСА_2 , що не відповідає фактичній податковій адресі відповідача, а відтак у розумінні пункту 42.2. ст. 42 ПК України така податкова вимога вважається не врученою.».
Суд апеляційної інстанції висновував, що «…податкову вимогу “Ф” №736-55 від 14.01.2019 на суму 9698,88 грн. контролюючий орган направив на адресу: АДРЕСА_2 . 
ГУ ДПС в Одеській області надало до суду першої інстанції відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків станом на 14.05.2024, з якого випливає така інформація про податкову адресу ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ): 
-з 08.06.1998 - АДРЕСА_2 ;
-з 14.05.2024 - АДРЕСА_3 .
Наведене свідчить про те, що контролюючий орган володіє достовірною інформацією про адресу місця проживання платника.
… Оскільки контролюючий орган направив на невірну адресу, тобто такі документи відповідач не отримав, твердження останнього про те, що нараховані грошові зобов`язання є узгодженими, колегія суддів вважає безпідставними. 
Також колегія суддів враховує, що згідно матеріалів справи, поштові відправлення не отримані платником податків та повернуті контролюючому органу з відміткою “неправильно зазначена адреса”, що свідчить про необізнаність ОСОБА_1 щодо обов`язку у добровільному порядку погасити податковий борг та безпідставність тверджень апелянта про те, що платник податків не оскаржив ані податкову вимогу, ані податкове повідомлення-рішення.».
Отже, судовим рішенням у справі №420/31962/25 встановлено, що податкову вимогу “Ф” №736-55 від 14.01.2019 року направлено позивачу на невірну адресу, у зв`язку з чим її не визнано такою, на підставі якої контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу. 
Тобто, податкова вимога “Ф” №736-55 від 14.01.2019 року не має юридичних наслідків. 
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Щодо наявності підстав для скасування податкової вимоги від 14.01.2019 року №736-55 на суму 9698,88 грн.
Статтею 42 Податкового кодексу України визначений порядок листування платників податків та контролюючих органів.
Зокрема, у відповідності з п. 42.1 ст. 42 Податкового кодексу України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Згідно з п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
На вимогу платника податків, який отримав документ в електронній формі, контролюючий орган надає такому платнику податків відповідний документ у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідної вимоги (у паперовій або електронній формі) платника податків.
Згідно даних з Єдиного державного демографічного реєстру, місцем реєстрації ОСОБА_1 в період з 21.05.2008 є АДРЕСА_3 .
Вказані обставини підтверджуються паспортом ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , на сторінці якого місцем проживання зареєстровано з 21.05.2008 р. АДРЕСА_3 . 
Натомість, податкову вимогу “Ф” №736-55 від 14.01.2019 на суму 9698,88 грн. контролюючий орган направив на адресу: АДРЕСА_2 . 
Суд зазначає, що хоч норми Податкового кодексу України та Наказу Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822 передбачають обов`язок платника податків повідомляти про свою податкову адресу, однак норми законодавства також містять положення про обов`язок державних органів, зокрема ГУДМС, повідомляти податкові органи про зміну даних, що містяться в облікових картах фізичних осіб - платників податків.
Так, згідно з п. 70.1 ст. 70 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).
У відповідності з п. 70.2 ст. 70 Податкового кодексу України, до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація:
70.2.1. прізвище, ім`я та по батькові;
70.2.2. дата народження;
70.2.3. місце народження (країна, область, район, населений пункт);
ІНФОРМАЦІЯ_2 місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство;
70.2.5. серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий;
70.2.6. унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (у разі внесення інформації про особу до Єдиного державного демографічного реєстру).
Згідно з п. 70.5 ст. 70 Податкового кодексу України, фізична особа - платник податків незалежно від віку (як резидент, так і нерезидент), для якої раніше не формувалася облікова картка платника податків та яка не включена до Державного реєстру, зобов`язана особисто або через законного представника чи уповноважену особу подати відповідному контролюючому органу облікову картку фізичної особи - платника податків, яка є водночас заявою для реєстрації в Державному реєстрі, та пред`явити документ, що посвідчує особу.
Фізична особа несе відповідальність згідно із законом за достовірність інформації, що подається для реєстрації у Державному реєстрі.
Згідно з п. 70.7 ст. 70 Податкового кодексу України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Пунктом 70.6 ст. 70 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб зобов`язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця.
Порядок подання такої інформації та взаємодії суб`єктів інформаційних відносин визначається Кабінетом Міністрів України.
Тобто, дійсно обов`язку платника податків подавати контролюючим органам відомості про зміну даних кореспондує обов`язок державних органів подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2011 р. № 1386 затверджений Порядок подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, який визначає механізм подання відповідно до Податкового кодексу України та Закону України "Про інформацію" суб`єктами інформаційних відносин контролюючим органам інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів (далі Порядок №1386).
Пунктом 5 Порядку №1386 передбачено, що Мін`юст та ДМС подають щомісяця до 10 числа (у разі наявності технічної можливості - щоденно) ДПС інформацію про внесення до відповідних реєстрів або зміну даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дату і місце народження, місце проживання, громадянство, серію та номер свідоцтва про народження, паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, ким і коли виданий документ), у тому числі: 
2) ДМС - про: реєстраційні дії щодо декларування та реєстрації місця проживання/перебування фізичної особи із зазначенням прізвища, імені, по батькові (за наявності), дати і місця народження, місця проживання (країна, регіон, район, населений пункт, вулиця, номер будинку (корпусу) і квартири (до і після реєстрації), серії (за наявності) та номера паспорта, свідоцтва про народження або іншого документа, що посвідчує особу, ким і коли виданий документ; обмін та видачу у разі втрати (викрадення) паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, із зазначенням прізвища, імені, по батькові (за наявності), дати та місця народження (до і після зміни), а також місця проживання (країна, регіон, район, населений пункт), серії (за наявності) та номера паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, ким і коли виданий документ (до і після обміну).
Крім того, згідно п. 2 Розділу VІ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822, юридичні особи, фізичні особи - підприємці, громадські формування, податкові агенти, органи державної влади під час виконання владних управлінських функцій, у тому числі делегованих повноважень, та органи місцевого самоврядування зобов`язані подавати до контролюючих органів інформацію про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, відповідно до Порядку подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2011 року № 1386 (із змінами).
З огляду на вищевикладене, суд висновує, що платник податків, хоч і зобов`язаний повідомляти про свою податкову адресу та її зміну, проте не несе відповідальність за невиконання обов`язку державними органами щодо обміну інформацією про платників податків з метою ведення державних реєстрів, у т.ч. Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.
З огляду на вищевикладене суд висновує, що у зв`язку з порушенням порядку надіслання податкова вимога від 14.01.2019 року №736-55 на суму 9698,88 грн. не може створювати для платника податків наслідків, передбачених Податковим кодексом України, що є підставою для її скасування.
Неналежне сповіщення позивача про наявність податкового боргу, згідно податкової вимоги від 14.01.2019 року №736-55 на суму 9698,88 грн., позбавило його можливості сплатити узгоджену суму грошового зобов`язання протягом 60 днів після направлення податкової вимоги, що є порушенням прав платника податків. 
При цьому, суд не надає правової оцінки підставам її складання та виникнення податкового боргу, оскільки підстави для скасування податкової вимоги від 14.01.2019 року №736-55 в порушенні порядку її вручення (надіслання) платнику податків. 
Що стосується доводів сторони позивача стосовно того, що відповідач підмінює підстави складання податкової вимоги форми “Ф” № 736-55 від 14.01.2019 року, а саме під час розгляду судової справи № 420/31962/25 вказував на податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № 0304745-2410-1510 від 08.05.2024, однак у поданому відзиві вказує, що податкова вимога форми «Ф» № 736-55 від 14.01.2019 року була виписана за податковим повідомленням-рішенням від 02.11.2018 за 2017 рік. 
Суд звертає увагу, що податкова вимога від 14.01.2019 року №736-55 датована раніше повідомлення-рішення № 0304745-2410-1510 від 08.05.2024 року, отже її складено з інших підстав, водночас це пояснюється тим, що згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). 
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. 
Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн. (а.с. 5) за ставкою для адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1331,20 грн.). Позов поданий в електронній формі. Отже, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України “Про судовий збір”, з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, оскільки позов поданий в електронній формі, розмір судового збору становить 1064,96 грн. 
Таким чином, враховуючи задоволення позову, судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 1064,96 грн. суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77-78, 90, 139, 242-246, 255, 262, 293, 295 КАС України, 
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ 44069166), про визнання протиправною та скасування податкової вимоги - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати податку вимогу форми «Ф» № 736-55 від 14.01.2019 року, прийняту Головним управлінням ДПС в Одеській області. 
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ 44069166) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 коп.).
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук