Справа № 375/9/26
Провадження № 2/375/537/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Банах-Кокус О.В.,
за участю секретаря судового засідання Потапенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал»), в особі свого директора Хлопкової М.В., звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення забогованості за Кредитним договором № 167031 від 10 січня 2025 року в розмірі 12354,34 грн, судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 10 січня 2025 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс» (далі - ТОВ «ФК «Кредіплюс») та ОСОБА_1  укладений кредитний договір № 167031 на суму 18824,00 грн. 
На виконання умов кредитного договору, 10 січня 2025 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_1 (далі - платіжна картка).
16 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено Договір факторингу № 16042025.
Відповідно до Реєстру прав вимог № 6 від 3 вересня 2025 року до Договору Факторингу та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 6 від 3 вересня 2025 року до Договору факторингу, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 167031 від 10 січня 2025 року.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, позивач просить стягнути загальну суму заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором № 167031 від 10 січня 2025 року, у розмірі - 12354,34 грн, яка складається з: 11550,90 грн - заборгованість по тілу кредиту; 3,44 грн - заборгованість за відсотками; 800,00 грн - заборгованість по комісії.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників
Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 9 березня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
В прохальній частині позову представник позивача просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду 15 червня 2026 року подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в розмірі 12354,34 грн, витрати на правову допомогу вважає завищеними та просить зменшити.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановлені судом фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 10 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит № 167031 у формі електронного документа з використанням електронного підпису позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора ed009f6a, у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
За умовами якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» надало позичальнику, шляхом перерахування коштів на рахунок споживача, кредитні кошти на споживчі цілі у загальному розмірі 18824,00 грн в наступному порядку: у розмірі 15991,04 грн для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит № 151437 від 27.08.2024 укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 9,36 грн на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 2823,60 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини.. (пункт 2.2.1 договору).
Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,10% річних. Тип процентної ставки - фіксована (п. 2.3. договру).
Пунктом 2.5. договору, передбачена комісія за надання кредиту - 15,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, складає 2823,60 грн.
Загальний строк кредитування 273 дні, з 10 січня 2025 року по 10 жовтня 2025 року (пункт 2.6. договору).
Згідно картки обліку виконання договору за кредитним договором № 167031 від 10 січня 2025 року, заборгованість ОСОБА_1 з поверненню кредитних коштів становить 13154,34грн.
16 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено Договір факторингу № 16042025.
Відповідно до Реєстру прав вимог № 6 від 3 вересня 2025 року до Договору Факторингу, Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 6 від 3 вересня 2025 року до Договору факторингу та платіжної інструкції від 9 вересня 2025 року № 588, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 167031 від 10 січня 2025 року.
Отже, ТОВ «Юніт Капітал» наділено правом вимоги до відповідача за кредитним договором № 167031 від 10 січня 2025 року.
Згідно з наданою ТОВ «Юніт Капітал» випискою з особового рахунку за кредитним договором № 167031 від 10 січня 2025 року, заборгованість ОСОБА_1 з повернення кредитних коштів станом на 1 листопада 2025 року за період з 03.09.2025 - 01.11.2025 становить 13154,34грн.
На виконання ухвали суду від 9 березня 2026 року Акціонерне товариство «Універсал банк»листом від 9 квітня 2026 року № БТ/Е-12887 повідомляє, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) банком була емітована платіжна картка № НОМЕР_3 .
На картковий рахунок № НОМЕР_3 у період з 10 січня 2025 року по 15 січня 2025 року було зарахування коштів у сумі 9,36 грн, що підтверджується рухом коштів за платіжною карткою № НОМЕР_3 у період з 10 січня 2025 року по 15 січня 2025 року.
Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №167031 від 10 січня 2025 року у розмірі 12354,34 грн, яка складається з: 11550,90 грн - заборгованість по тілу кредиту; 3,44 грн - заборгованість за відсотками; 800,00 грн - заборгованість по комісії.
Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять, крім того відповідач визнає заборгованість у розмірі 12354,34 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступнного висновку.
Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення.
Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до частини 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За приписами статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статті 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно із частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Так, надані ТОВ «Юніт Капітал» докази, які досліджені судом, підтверджують факт укладення договору та порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про споживчий кредит № 167031 від 10 січня 2025 року.
Крім того, із заяви, яка подана ОСОБА_1 15 червня 2026 року до суду, вбачається, що відповідач визнає позовні вимоги заявлені до нього ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення заборгованості за вказаним договором в сумі 12354,34 грн. З урахуванням заяви відповідача, суд вважає підтвердженим факт отримання позичальником кредитних коштів.
З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з відсотками не повертає, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем ТОВ «Юніт Капітал», до якого перейшло право вимоги, розмір якої підтверджено позивачем та відповідачем визнано, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат
Згідно з приписами пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).
За змістом частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до приписів частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн до матеріалів справи надано: договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року, укладеного між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» і ТОВ «Юніт Капітал», додаткова угода № 25771371756 від 11 вересня 2025 року до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 10 вересня 2025 року (до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року,) свідоцтво на право зайняття адвокатскою діяльністю Соломко О.В.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Проаналізувавши справу на предмет її складності, враховуючи наявну сталу судову практику у таких спорах, встановлені судом обставини справи, кількість судових засідань, а також зміст та обсяг наданих адвокатом послуг і їх вартість, також, суд враховує, що дані матеріали подані в системі «Електронний суд», розгляд справи здійснювався за відсутності представника позивача, суд доходить переконання, що зазначений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн є необґрунтованим, оскільки такий не відповідає критерію реальності адвокатських послуг.
Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, заяву відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає обґрунтованим розміром витрати позивача на професійну правову допомогу, наданих у цій справі - 3000,00 грн (вивчення матеріалів справи і складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором).
Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн.
Однак, згідно з частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» та частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідно до частини 5 статті 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 1211,20 грн сплаченого при поданні позову у розмірі 2422,40 грн, а іншу частину судового збору в розмірі 1211,20 грн стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей статтей 4, 12, 76, 81, 142, 206, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, статті 7 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», заборгованість за договором про споживчий кредит № 167031 від 10 січня 2025 року у розмірі 12354 (дванадцять тисяч триста п`ятдесят чотири) гривні 34 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Повернути з Державного бюджету України позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 50% судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, сплаченого згідно платіжного доручення № 33526 від 26 грудня 2025 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 34, офіс 333.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 16 червня 2026 року.

Суддя            О.В. Банах-Кокус