К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року місто Київ

справа № 369/12513/25 
апеляційне провадження № 22-ц/824/5450/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Янченко А.В. від 27 листопада 2025 року у справі за позовом заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів,  

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2025 року заступниккерівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської областізвернувся до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

5 листопада 2025 року заступник керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області Паращук Б.В. подав заяву про заміну сторони позивача його правонаступником.

Заява обґрунтована тим, що наказом Генерального прокурора від 15 липня 2025 року № 97ш визначено ліквідувати в структурі та штатній чисельності Київської обласної прокуратури Києво-Святошинську окружну прокуратуру. Наказом керівника Київської обласної прокуратури від 21 липня 2025 року № 67 визначено керівнику ліквідованої Києво-Святошинської окружної прокуратури передати, а керівнику Бучанської окружної прокуратури Київської області прийняти всі справи, документи та майно Києво-Святошинської окружної прокуратури.

Посилаючись на викладене, заявник просив замінити Києво-Святошинську окружну прокуратуру Київської області процесуальним правонаступником - Бучанською окружною прокуратурою Київської області.

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2025 року замінено Києво-Святошинську окружну прокуратуру Київської області у справі  № 369/12513/25 процесуальним правонаступником - Бучанською окружною прокуратурою Київської області.

Ухвала мотивована тим, що Бучанська окружна прокуратура Київської області є процесуальним правонаступником у справах за позовами Києво-Святошинської окружної прокуратури, оскільки останню наказом генерального прокурора від 15 липня 2025 року ліквідовано у структурі та штатній чисельності Київської обласної прокуратури.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та залишити без розгляду заяву про заміну Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області процесуальним правонаступником - Бучанською окружною прокуратурою Київської області.

Скаржник зазначає, що заява від заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області була підписана заступником Бучанської окружної прокуратури Київської області Б. Паращуком, але останній ніколи не був заступником керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області. До заяви не додано копію наказу від 21 липня 2025 року № 67, на який посилається прокурор. Крім того, у заяві не зазначено відомості про реєстрацію електронного кабінету Бучанською окружною прокуратурою Київської області, не надано докази її направлення іншим учасникам справи, що є підставою для повернення заяви без розгляду. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання 

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити. 

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Позиція суду апеляційної інстанції та застосовані норми права

Статтею 55 ЦПК України визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частинами 4, 5 статті 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статуту позивача.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про прокуратуру", прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції, зокрема, з метою захисту загальних інтересів суспільства та держави.

Статус прокурора визначено у статті 15 вказаного вище Закону, частиною другою якої передбачено, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі.

Відповідно до частин першої, другої, пункту 1, 4 частини 6 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); брати участь у розгляді справи.

Як роз`яснив Конституційний Суд України в рішенні від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99, представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки. Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації.

Отже, прокурор діє не від імені органу прокуратури як юридичної особи, а тільки від імені держави.

Позов у цій справі прокурор подав в інтересах держави в особі Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області, яка відповідно до статті 56 ЦПК України набула статусу позивача, а прокурор здійснює представництво. 

Позовні вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів стосуються земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район (на даний час - Бучанський район).

Крім того, відповідно до частини 1 статті 90 ЦК України, юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності.

Бучанська окружна прокуратура (як і колишня Києво-Святошинська окружна прокуратура) не має статусу окремої юридичної особи, оскільки підпорядкована та входить у структуру Київської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02909996).

Сукупний аналіз наведених обставин та положень закону вказує на те, що зміна найменування органу юридичної особи не є підставою для процесуального правонаступництва. У цій справі наявні підстави для зміни найменування органу прокуратури, який звернувся з позовною заявою до суду, із Києво-Святошинської окружної прокуратури на Бучанську окружну прокуратуру, що у свою чергу є наслідком забезпечення участі прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури в розгляді цієї справи.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви прокурора щодо процесуального правонаступництва.

Колегія суддів також погоджується з доводами скаржника, що суд першої інстанції розглянув заяву прокурора щодо процесуального правонаступництва, яка у повній мірі не відповідає вимогам статті 183 ЦПК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що до заяви не долучено докази її надсилання відповідачу та не зазначено відомості про реєстрацію електронного кабінету заявником Бучанською окружною прокуратурою. 

Відповідно до частини 4 статті 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. Суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Водночас, є безпідставними доводи скаржника про те, що заява заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури про заміну процесуального правонаступника підписана заступником керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області Паращуком Б.В., оскільки з матеріалів справи вбачається, що заява підписана та подана заступником керівника Бучанської окружної прокуратури (а.с. 146-148, 151). 

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та залишити без розгляду заяву на підставі статті 183 ЦПК України. Проте, повноваженнями щодо залишення заяви без розгляду, у разі невідповідності її вимогам статті 183 ЦПК України, наділений суд, до якого подано таку заяву, тобто суд першої інстанції.

З урахування викладеного, наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.

Таким чином, судом першої допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді: