КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/2651/2026
справа №757/15332/25-ц

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Желепи О.В., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційноюскаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Горбачовим Олегом Олександровичем, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Головко Ю.Г., повне рішення складено 22 серпня 2025 року,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Ньюз Флеш» про захист честі, гідності та ділової репутації, -

встановив:
1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ "Інформаційне агентство "Ньюз Флеш" із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації.
В обґрунтування позову вказує, що ТОВ «Інформаційне Агентство «Ньюз Флеш», як суб`єкт у сфері онлайн-медіа (ідентифікатор ІНФОРМАЦІЯ_1 »), ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17:07 на веб-сайті https://ua.news/ за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 було розміщено статтю під заголовком: «ІНФОРМАЦІЯ_9 », в якій відповідач поширив недостовірну та негативну інформацію про позивача, зокрема повідомивши наступне:
«...Правоохоронці перевіряють фінансові операції, які останнім часом зробили громадяни України - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Перевірка охоплює період з 1 січня 2010 року по 6 лютого 2025 року та включає дані про наявність рахунків, номери рахунків, залишки коштів, операції списання та зарахування, призначення платежів, а також ідентифікаційні дані контрагентів. Зокрема, для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові та ідентифікаційний номер платника податків, а для юридичних осіб - повне найменування та ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі.
Крім того, у запиті йдеться про номер рахунку контрагента, код установи, а також інформацію щодо телекомунікаційних з`єднань системи, що використовувалися у взаємодії між підприємством і відповідними засобами комунікації. Уточнюються дані про номери телефонів, IP-адреси, фізичні адреси комунікаційних пристроїв (MAC- адреси), а також час і дати проведення з`єднань.»
Позивач вважає, що опубліковані відомості є недостовірними, носять негативний характер і створюють хибне враження про його причетність до протиправної діяльності, порушуючи принцип презумпції невинуватості, закріплений, зокрема, статтею 62 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою ЄСПЛ (справа «Allenet de Ribemont v. France»).
При цьому зазначає, що у публікації відсутні будь-які посилання на офіційні джерела, не конкретизовано орган, провадження чи підстави перевірки, а самі формулювання («правоохоронці перевіряють», «шукають кошти») мають характер фактичних тверджень, які підлягають перевірці, а не оціночних суджень у розумінні статті 30 Закону України "Про інформацію" та практики ЄСПЛ.
На підтвердження недостовірності інформації позивач посилається на відповіді Офісу Генерального прокурора, Національної поліції України, Служби безпеки України та Бюро економічної безпеки України, згідно з якими відсутні будь-які відомості про кримінальні провадження, перевірки чи процесуальний статус позивача як підозрюваного. Також зазначено, що відповідач, будучи першоджерелом інформації, не надав доказів її достовірності та не відповів на вимогу позивача від 12 лютого 2025 року про надання підтверджень або спростування відповідно до статті 43 Закону України «Про медіа».
Позивач стверджує, що поширена інформація безпосередньо стосується саме його, оскільки у статті прямо зазначено його ім`я та прізвище, а також наведено обставини, що дозволяють однозначно ідентифікувати його як співзасновника ТОВ «ТСТА КОНСАЛТІНГ», що унеможливлює ототожнення з іншою особою.
Звертає увагу, що не є учасником жодного кримінального провадження у розумінні КПК України, йому не повідомлялося про підозру, не вручалися процесуальні документи, а тому будь-які публічні твердження про перевірки щодо нього є безпідставними.
На думку позивача, такі відомості є фактичними твердженнями, які не відповідають дійсності та відповідно до статей 277, 297, 299 ЦК України, частини 4 статті 32 Конституції України підлягають спростуванню, оскільки порушують його особисті немайнові права.
Вказує, що поширення інформації негативно вплинула на його професійну діяльність як фізичної особи-підприємця (КВЕД 69.10) та співзасновника товариства, зокрема призвело до втрати клієнта та погіршення ділових відносин, що свідчить про шкоду діловій репутації. Крім того, він вказує на відсутність балансу думок у публікації, оскільки журналісти не зверталися до нього за коментарем, що суперечить принципам об`єктивності.
Зазначає, що у зв`язку із поширенням недостовірної інформації позивачу завдано моральну шкоду, розмір якої оцінює у 100 000,00 гривень.
У зв`язку із зверненням до суду позивач вказує, що поніс витрати на професійну правничу допомогу 20 000,00 гривень.
Мотивуючи наведеним, просить:
- визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_5 ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФОРМАЦІЙНЕ АГЕНТСТВО «НЬЮЗ ФЛЕШ» (01001, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 16, код ЄДРПОУ 40975806) на веб-сайті порталу новин « ua.news » (https://ua.news/) за посиланням в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_10, у публікації під заголовком: «ІНФОРМАЦІЯ_9 », у наступних фразах:
« ... Правоохоронці перевіряють фінансові операції, які останнім часом зробили громадяни України - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Перевірка охоплює період з 1 січня 2010 року по 6 лютого 2025 року та включає дані про наявність рахунків, номери рахунків, залишки коштів, операції списання та зарахування, призначення платежів, а також ідентифікаційні дані контрагентів. Зокрема, для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові та ідентифікаційний номер платника податків, а для юридичних осіб - повне найменування та ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі. Крім того, у запиті йдеться про номер рахунку контрагента, код установи, а також інформацію щодо телекомунікаційних з`єднань системи, що використовувалися у взаємодії між підприємством і відповідними засобами комунікації. Уточнюються дані про номери телефонів, IP-адреси, фізичні адреси комунікаційних пристроїв (MAC-адреси), а також час і дати проведення з`єднань.».
- зобов`язати ТОВ «Інформаційне агентство «Ньюз Флеш» протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 недостовірну інформацію про ОСОБА_1 шляхом розміщення на веб-сайті порталу новин « ua.news » (https://ua.news/) вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування»;
- стягнути з ТОВ «Інформаційне агентство «Ньюз Флеш» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн;
- стягнути з ТОВ «Інформаційне агентство «Ньюз Флеш» на користь ОСОБА_1 судові витрати.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що інформація, яка зазначена за адресою в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_10, у статті під заголовком: «ІНФОРМАЦІЯ_9 » є оціночними судженнями, правдивість яких не можна перевірити на предмет їх дійсності.
Суд вказав, що зазначені у публікації висловлювання є вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача та не свідчать про приниження честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1 .
Відмовивши у стягненні моральної шкоди, суд вказав, що оскільки така є похідною від вимог про захист честі, гідності і ділової репутації, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заявленої позивачем суми моральної шкоди.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Горбачовим О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Скаржник вказує, що поширені відповідачем відомості мають характер фактичних тверджень, а не оціночних суджень, оскільки викладені у формі стверджувальних висловлювань («правоохоронці перевіряють фінансові операції», «правоохоронці шукають кошти»), містять деталізований опис нібито запиту правоохоронних органів (період, обсяг інформації, види даних) та можуть бути перевірені на відповідність дійсності.
Звертає увагу, що в порушення вимог статті 277 ЦК України та статті 12 ЦПК України відповідач не надав жодних доказів на підтвердження достовірності поширеної інформації.
Разом з цим, до позивачем надано офіційні відповіді компетентних органів Офісу Генерального прокурора, Національної поліції України, Служби безпеки України, Бюро економічної безпеки України згідно з якими відсутні будь-які відомості про притягнення позивача до кримінальної відповідальності, наявність кримінальних проваджень чи здійснення щодо нього досудового розслідування.
Наголошує, що пов`язування особи з діяльністю правоохоронних органів у контексті перевірок чи пошуку коштів без наявності процесуального статусу (підозрюваного, обвинуваченого тощо) суперечить принципу презумпції невинуватості, закріпленому у статті 62 Конституції України, статті 17 КПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначає, що оспорювана публікація не містить ознак оціночного судження, таких як припущення, гіперболи чи суб`єктивні оцінки, а подає інформацію як встановлений факт, що формує у читача враження про причетність позивача до протиправної діяльності.
Звертає увагу, що у судовому засіданні від 12 серпня 2025 року представник відповідача - адвокат Гречаний О.А., стверджував, що спірна публікація ґрунтується на фактичних даних, зокрема на нібито існуючому запиті Бюро економічної безпеки України.
Вказує, що у матеріалах справи наявне клопотання від 12 серпня 2025 року про долучення доказів, а саме копії адвокатського запиту до БЕБ в інтересах позивача від 11 травня 2025 року №6. У ньому адвокат просив надати інформацію про те, чи дійсно надсилався електронний запит (у межах аналітично-інформаційної діяльності чи в рамках кримінальних проваджень) до банківських установ України, а також надати копію відповідного запиту у разі його існування.
У день проведення судового засідання 12 серпня 2025 року представник відповідача звертався до суду з клопотанням про витребування доказів із БЕБ. Суд відмовив у його задоволенні через порушення вимог ЦПК України, однак у самому клопотанні відповідач визнав, що через анонімність джерела та відсутність офіційного підтвердження автентичності він не має можливості подати його до суду як належний і допустимий доказ.
Таким чином, позиція відповідача у ході розгляду справи є суперечливою: з одного боку, він обґрунтовував власну публікацію фактом існування конкретного запиту БЕБ, з іншого - ухилявся від подання такого документу суду.
Зазначає, що запит правоохоронного органу є об`єктивною фактичною обставиною, яка або існує, або ні, та може бути перевірена судом. На відміну від оціночних суджень, така інформація підлягає доказуванню.
Вказує, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, безпідставно прийнявши та врахувавши докази, подані відповідачем з пропуском установленого строку, чим порушив вимоги частини 8 статті 83 ЦПК України. Провадження у справі відкрито 07 квітня 2025 року, ухвала про відкриття провадження доставлена до електронного кабінету відповідача 29 квітня 2025 року, що відповідно до статті 272 ЦПК України означає її вручення 30 квітня 2025 року, отже кінцевий строк для подання відзиву та доказів сплив 15 травня 2025 року.
Незважаючи на це, відзив подано 19 травня 2025 року, а докази ? лише 12 серпня 2025 року, тобто з істотним пропуском строку.
При цьому, клопотання про їх долучення не містило вимоги про поновлення строку та не обґрунтовувало причин його пропуску.
Звертає увагу, що відповідач мав зареєстрований електронний кабінет у ЄСІТС та був належним чином повідомлений про розгляд справи, а тому мав реальну можливість своєчасно подати відзив і докази, однак цим правом не скористався. Посилання на дату ознайомлення представника з матеріалами справи є безпідставним, оскільки не впливає на перебіг процесуальних строків для сторони. Незважаючи на це, суд першої інстанції прийняв такі докази без вирішення питання про поновлення строку, що є істотним порушенням процесуального закону.
Вказує, що відповідач повторно поширив інформацію щодо позивача у новій публікації від 22 серпня 2025 року на сайті «UA.NEWS». У цій статті він фактично відтворив і розширив раніше поширені відомості, зокрема про нібито перевірку фінансових операцій позивача правоохоронними органами із зазначенням періоду, обсягу даних та характеру інформації. Така поведінка свідчить про продовження поширення тих самих фактичних тверджень, які є предметом спору.
З огляду на це, дії відповідача мають ознаки триваючого порушення немайнових прав позивача, оскільки за відсутності належних і допустимих доказів достовірності відповідної інформації, встановленої під час розгляду справи, він не припинив її поширення, а навпаки продовжив її публічне відтворення.
Вказує, що поширення недостовірної інформації призвело до душевних страждань, приниження честі, гідності та ділової репутації, порушення звичного способу життя та формування негативного сприйняття серед оточення і потенційних контрагентів. Також вказує, що доступність спірної інформації у мережі Інтернет (зокрема через пошукові системи) посилює негативні наслідки.
Крім того, скаржник вказує на порушення судом першої інстанції вимог до мотивування судового рішення, передбачених статтями 263-264 ЦПК України.
Уважає, що суд фактично не здійснив самостійного аналізу обставин справи, а використав формулювання з іншого судового рішення постанови апеляційного суду у справі №757/26220/24-ц, яка стосувалася інших фактичних обставин. Унаслідок цього суд без належного дослідження доказів дійшов висновку про оціночний характер висловлювань, хоча у цій справі предметом спору є факт щодо наявності або відсутності запиту правоохоронного органу, який може бути перевірено.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 06 лютого 2023 року у справі №761/11339/20, від 06 квітня 2023 року у справі №585/3074/21, від 10 березня 2020 року у справі №628/3925/18, від 16 лютого 2023 року у справі №592/11666/20, від 18 березня 2021 року у справі № 927/791/18, від 23 грудня 2020 року у справі №484/2781/19-ц, від 11 жовтня 2023 року у справі №757/43705/19-ц.
Мотивуючи наведеним, просить рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким вимоги позову задовольнити.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
16 грудня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ "Інформаційне агентство "Ньюз Флеш" на апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року поданий відзив повернуто особі, яка його подала.
22 грудня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ "Інформаційне агентство "Ньюз Флеш" на апеляційну скаргу, що містить клопотання про поновлення строку на подання відзиву.
Ухвалою суду від 1 квітня 2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено відповідачу ТОВ "Інформаційне агентство "Ньюз Флеш" строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.
В обґрунтування відзиву  ТОВ "Інформаційне агентство "Ньюз Флеш" вказує, що відповідач як онлайн-медіа діє відповідно до Закону України "Про медіа", діяльність якого ґрунтується на принципах свободи вираження поглядів, поширення інформації, незалежності редакційної політики, а також достовірності та повноти інформації.
Зазначає, що спірна публікація містить як фактичні елементи, отримані з відповідного джерела, так і оціночні судження, зокрема у формі заголовку та узагальнених формулювань ("правоохоронці шукають кошти", "перевіряють фінансові операції"), які є вираженням суб`єктивної думки журналіста і не підлягають перевірці на істинність. У зв`язку з цим доводи скаржника про виключно фактичний характер інформації та суперечливість позиції відповідача є необґрунтовані.
Щодо неподання доказів у суд першої інстанції вказує, що відповідно до статті 25 Закону України "Про інформацію" журналіст має право не розкривати джерело інформації, або інформацію, яка дозволяє встановити джерела інформації, крім випадків, коли його зобов`язано до цього рішенням суду на основі закону. Відповідач заперечує доводи скаржника про недостовірність інформації, вказуючи, що надані позивачем відповіді правоохоронних органів не спростовують можливості існування відповідних запитів або перевірок поза межами відомостей ЄРДР, а отже не є належними та достовірними доказами у розумінні статей 77, 79 ЦПК України.
Щодо тверджень скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та порушення відповідачем строків на подання відзиву вказує, що строк на подання відзиву та доказів не було пропущено, оскільки представник відповідача ознайомився з матеріалами справи 14 травня 2025 року, і саме з цього моменту обчислювався строк. Крім того, докази, зокрема відповідь БЕБ від 17 червня 2025року, не могли бути подані раніше з об`єктивних причин, а тому суд першої інстанції правомірно прийняв їх відповідно до статей 83-84 ЦПК України, визнавши причини пропуску поважними.
Щодо доводів скаржника про триваюче порушення прав у зв`язку із новою публікацією зазначає, що матеріал від 22 серпня 2025 року має виключно інформаційний характер і спрямований на висвітлення факту ухвалення судового рішення у справі, що становить суспільний інтерес. Така публікація не є предметом розгляду у цій справі, а тому посилання на неї є необґрунтованим.
Щодо вимог скаржника про відшкодування моральної шкоди вказує на відсутність усіх необхідних елементів цивільно-правової відповідальності: протиправності, шкоди, причинного зв`язку та вини. Звертає увагу, що публікація не містить прямих обвинувачень чи наклепу, а викладена у стриманій формі як повідомлення про можливі перевірки.
Позивач не довів факту завдання шкоди та її розміру, а також причинного зв`язку між публікацією і негативними наслідками. Крім цього, заявлена сума відшкодування 100 000 грн є довільною та неспівмірною. Крім того, підкреслюється, що відповідно до практики та роз`яснень Пленуму Верховного Суду, відшкодування моральної шкоди можливе лише за наявності доведених обставин її заподіяння, чого у даному випадку немає.
Мотивуючи наведеним, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.
5. Позиція учасників справи.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Горбачов О.О. підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.
Представник відповідача ТОВ "Інформаційне агентство "Ньюз Флеш" - адвокат Гречаний О.А. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
З матеріалів справи убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на веб-сайті https://ua.news/ за адресою ІНФОРМАЦІЯ_10, було розміщено статтю під заголовком: «ІНФОРМАЦІЯ_9 » такого змісту:
"Правоохоронці перевіряють фінансові операції, які останнім часом зробили громадяни України - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Перевірка охоплює період з 1 січня 2010 року по 6 лютого 2025 року та включає дані про наявність рахунків, номери рахунків, залишки коштів, операції списання та зарахування, призначення платежів, а також ідентифікаційні дані контрагентів. Зокрема, для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові та ідентифікаційний номер платника податків, а для юридичних осіб - повне найменування та ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі.
Крім того, у запиті йдеться про номер рахунку контрагента, код установи, а також інформацію щодо телекомунікаційних з`єднань системи, що використовувалися у взаємодії між підприємством і відповідними засобами комунікації. Уточнюються дані про номери телефонів, IP-адреси, фізичні адреси комунікаційних пристроїв (MAC-адреси), а також час і дати проведення з`єднань.
Нагадаємо, що правоохоронці органи планують отримати інформацію про фінансові операції ТОВ «Корпорація Українські мінеральні води» та ОСОБА_6 . Також вони цікавляться рахунками ТОВ «Тім-Метиз», ОСОБА_7 та низки інших осіб.
Ще правоохоронці шукають гроші автоперевізників, які підозрюються у контрабанді. А також збирають інформацію про фінансові операції кількох компаній, зареєстрованих у Белізі та Португалії. Зокрема цікавлять компанії Troyon Assets Limited (місцезнаходження Беліз) та Feyen Consulting Limited (місцезнаходження також Беліз), а також зареєстрована у Португалії Goiania Comercio E Servicos Internationais LDА." (а.с. 13-16).
За доводами позивача інформація: «... Правоохоронці перевіряють фінансові операції, які останнім часом зробили громадяни України - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Перевірка охоплює період з 1 січня 2010 року по 6 лютого 2025 року та включає дані про наявність рахунків, номери рахунків, залишки коштів, операції списання та зарахування, призначення платежів, а також ідентифікаційні дані контрагентів. Зокрема, для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові та ідентифікаційний номер платника податків, а для юридичних осіб - повне найменування та ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі. Крім того, у запиті йдеться про номер рахунку контрагента, код установи, а також інформацію щодо телекомунікаційних з`єднань системи, що використовувалися у взаємодії між підприємством і відповідними засобами комунікації. Уточнюються дані про номери телефонів, IP-адреси, фізичні адреси комунікаційних пристроїв (MAC-адреси), а також час і дати проведення з`єднань.» є недостовірною, та такою, що принижує честь, гідність відповідача.
Відповідно до даних листа Офісу Генерального прокурора №25/3-298ВИХ-25 від 03 березня 2025 року за результатами опрацювання масиву даних Реєстру кримінальні провадження, в яких містяться відомості про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до кримінальної відповідальності як підозрюваного, не встановлені (а.с. 23).
Окрім того, в цьому листі зазначено, що відповідно до Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298 (зі змінами) облік осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та які підозрюються в їх вчиненні, в інформаційній системі здійснюється з моменту набуття особами процесуального статусу підозрюваного. 
Згідно даних листа Національної поліції України №31496-2025 від 28 лютого 2025 року убачається, що за даними: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», Положення про яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03 серпня 2017 року № 676 (із змінами), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 серпня 2017 року за № 1059/30927, запитувані відомості щодо заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події відсутні (а.с. 28-29).
У листі також зазначено, що надання інформації на всіх стадіях кримінального провадження у конкретному кримінальному провадженні до закінчення досудового розслідування здійснюється реєстраторами ЄРДР, уповноваженими на здійснення досудового розслідування та нагляду за додержанням законів підчас проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у ньому. 
З даних листа Головного слідчого управління СБУ №6/2-937 від 27 лютого 2025 року убачається, що станом на 26 лютого 2025 року досудове розслідування у кримінальних провадженнях за підозрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , слідчими СБ України не здійснюється (а.с. 34).
З даних листа Бюро економічної безпеки №11/6/4.7/5922-25 від 03 березня 2025 року убачається, що моніторингом ЄРДР, який утворений та ведеться відповідно до вимог КПК України, Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298 ( зі змінами), інформація стосовно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в органі досудового розслідування БЕБ не знайдена (а.с. 39).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її честь і гідність визнаються найвищою соціальною цінністю.
За змістом частини 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе.
Згідно статті 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (частина перша статті 200 ЦК України).
Згідно із частиною 1 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
При розгляді справ зазначеної категорії слід мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його честі і гідності. Честь і гідність фізичної особи є недоторканними. У разі порушення цих прав фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її честі і гідності.
Згідно із частиною 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Lingens v. Austria» зазначено, що суду необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання ні. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. У даній справі ЄСПЛ вказав, що «суд повинен нагадати, що свобода вираження поглядів гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" або тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких "демократичне суспільство" неможливе».
Так, фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт сам по собі є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.
Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Судом установлено, що відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 на веб-сайті https://ua.news/ за адресою ІНФОРМАЦІЯ_10, розміщено статтю під заголовком: «ІНФОРМАЦІЯ_9 », а саме:
"Правоохоронці перевіряють фінансові операції, які останнім часом зробили громадяни України - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Перевірка охоплює період з 1 січня 2010 року по 6 лютого 2025 року та включає дані про наявність рахунків, номери рахунків, залишки коштів, операції списання та зарахування, призначення платежів, а також ідентифікаційні дані контрагентів. Зокрема, для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові та ідентифікаційний номер платника податків, а для юридичних осіб - повне найменування та ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі.
Крім того, у запиті йдеться про номер рахунку контрагента, код установи, а також інформацію щодо телекомунікаційних з`єднань системи, що використовувалися у взаємодії між підприємством і відповідними засобами комунікації. Уточнюються дані про номери телефонів, IP-адреси, фізичні адреси комунікаційних пристроїв (MAC-адреси), а також час і дати проведення з`єднань.
Нагадаємо, що правоохоронці органи планують отримати інформацію про фінансові операції ТОВ «Корпорація Українські мінеральні води» та ОСОБА_6 . Також вони цікавляться рахунками ТОВ «Тім-Метиз», ОСОБА_7 та низки інших осіб.
Ще правоохоронці шукають гроші автоперевізників, які підозрюються у контрабанді. А також збирають інформацію про фінансові операції кількох компаній, зареєстрованих у Белізі та Португалії. Зокрема цікавлять компанії Troyon Assets Limited (місцезнаходження Беліз) та Feyen Consulting Limited (місцезнаходження також Беліз), а також зареєстрована у Португалії Goiania Comercio E Servicos Internationais LDА.".
Для того щоб відрізнити фактичне твердження від оціночного судження, необхідно враховувати обставини справи і загальний тон висловлювань (рішення ЄСПЛ Brasilier v. France, № 71343/01, § 37, 11 квітня 2006 року; «Balaskas v. Greece», № 73087/17, § 58, 05 листопада 2020 року), маючи на увазі, що твердження щодо питань, які становлять суспільний інтерес, можуть на цій підставі становити оціночні судження, а не констатацію фактів (рішення ЄСПЛ «Paturel v. France», № 54968/00, § 37, 22 грудня 2005 року).
Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, тим не менш, її обов`язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов`язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Крім того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи як політик є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об`єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (GAZETA UKRAINA-TSENTR v. UKRAINE, № 16695/04, § 46, ЄСПЛ, 15 липня 2010 року).
Апеляційний суд враховує, що під час вирішення справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.
У цій справі слід констатувати, що оспорювана інформація не стосується приватного життя позивача, не є такою, що висловлена в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, а є такою, що відповідає критерію «суспільного інтересу» та цікавості з боку журналістів.
Таким чином, апеляційний суд робить висновок, що незважаючи на форму викладу, по своїй суті поширена інформація є власною оцінкою (інтерпретацією) журналістами певних подій та отриманих ними відомостей, не містить фактичних тверджень про вчинення позивачем правопорушень, а спрямована на привернення уваги громадськості до діяльності певних юридичних та фізичних осіб, про що свідчить викладена публікації в цілому.
При цьому, матеріали справи не містять доказів про те, що поширена інформації порушує особисті немайнові права позивача , тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Щодо посилання скаржника в обґрунтування своєї позиції на дані відповідей Офісу Генерального прокурора, Національної поліції України, Служби безпеки України та Бюро економічної безпеки України, апеляційний суд звертає увагу на таке.
У частині 3 статті 277 ЦК України (у редакції, чинній станом на 28 березня 2014 року) передбачалося, що «негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного».
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 1170-VII від 27 березня 2014 року, що набрав чинності 19 квітня 2014 року, частину третю статті 277 ЦК України виключено.
Таким чином, чинне законодавство з 19 квітня 2014 року не містить презумпції добропорядності, отже відсутні підстави для застосування такої конструкції при вирішенні спорів про спростування недостовірної інформації (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 369/11909/20 (провадження № 61-5212св22), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 листопада 2023 року в справі № 910/8562/22, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 серпня 2024 року в cправі № 922/2993/21, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2025 року в справі № 752/30879/21 (провадження № 61-4554св24)).
Правоохоронні органи - органи публічної влади, які виконують функцію захисту законності, прав і свобод людини, інтересів держави та юридичних осіб від незаконних дій, чи беруть безпосередню участь нагляді і контролі за виконанням законів, а для виконання даних функцій наділяються повноваженнями щодо застосування державного примусу та передбачених законом засобів обмежень прав і свобод фізичних і юридичних осіб.
На теперішній час єдиним чинним нормативно-правовим актом, який визначає орієнтований перелік правоохоронних органів України, є Закон України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" від 23 грудня 1993 року, в абзаці 1 пункту 1 частини 1 статті 2 визначено, що правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
На підтвердження недостовірності поширеної інформації позивачем надано відповіді Офісу Генерального прокурора, Національної поліції України, Служби безпеки України та Бюро економічної безпеки України, відповідно до яких відсутні відомості щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності, здійснення щодо нього досудового розслідування або наявності кримінальних проваджень. Відповіді надані за результатом опрацювання масиву даних відповідно до Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298 (зі змінами).
Разом з тим, відповідно до Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298 (зі змінами), формування Реєстру розпочинається з моменту внесення до нього Реєстратором відповідних відомостей про кримінальне правопорушення, зазначених у заяві чи повідомленні про його вчинення або виявлених ним самостійно з будь-якого джерела. Усні заяви заносяться слідчим, дізнавачем (уповноваженою особою іншого підрозділу) або прокурором до протоколу, який підписується заявником.
Згідно статті 214 КПК України унормовано, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування (частина 1).
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України (частина 2 цієї статті).
Відтак апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги з посиланням на дані відповідей Офісу Генерального прокурора, Національної поліції України, Служби безпеки України та Бюро економічної безпеки України, оскільки системний аналіз цих відповідей та наведених правових нормам дає підстави для висновку, що такі відповіді не містять відомостей щодо наявності чи відсутності запитів правоохоронних органів до банківських чи інших установ у межах аналітичної, оперативно-розшукової чи іншої діяльності, що не відображається у Єдиному реєстрі досудових розслідувань, відтак надані позивачем відповіді перелічених правоохоронних органів не доводять недостовірності оспорюваної інформації.
Натомість сам по собі факт відсутності інформації про кримінальні провадження або процесуальний статус позивача не є безумовним доказом того, що правоохоронними органами не здійснювалися будь-які перевірочні або інформаційно-аналітичні заходи, у тому числі шляхом направлення відповідних запитів.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідач повторно поширив інформацію щодо позивача у новій публікації від 22 серпня 2025 року на сайті «UA.NEWS» відхиляються апеляційним судом, оскільки наведене виходить за межі вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд робить висновок, що у цій справі не установлено сукупності обставин, які становлять юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову.
Вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки оспорювана інформація  не є висловленою в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивача.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті доказів не впливають на правильність висновку суду про відмову у задоволенні позову та не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що передбачає право кожної із сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч наведеним положенням ЦПК України стороною позивача не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження порушеного права та заявлених позовних вимог. 
За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду робить висновок, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Разом з тим, має місце неповна мотивація судового рішення, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції, шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови, в іншій частині судом першої інстанції вірно установлені обставини справи та зроблено правильний висновок про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Горбачовим Олегом Олександровичем, задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину судового рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду ? залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 21 травня 2026 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова