П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/41787/25	

Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.,
повний текст судового рішення
складено 29.01.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду 17 грудня 2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) щодо поновлення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на військовому обліку як військовозобов`язаного;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення з військового обліку військовозобов`язаних ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію стосовно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про виключення з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, з урахуванням інформації, яка вказана у військовому квитку серії НОМЕР_3 від 12.11.1987 року;
- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу. 
Позивач зазначає, що ОСОБА_1 (Позивач) як військовозобов`язаний громадянин України перебував на військовому обліку, що підтверджується військовим білетом серії НОМЕР_4 виданий ІНФОРМАЦІЯ_4 . 24.09.2007 р. ОСОБА_1 був прийнятий на облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 , який на даний час перейменовано в Пересипський. 24.02.2010 р. ОСОБА_1 виключено з військового обліку в порядку діючого на той час законодавства, а саме на підставі підпункту 8 пункту 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», про що у військовому квитку міститься відмітка - штамп на сторінці НОМЕР_5 військового білету. Згідно підпункту 4 пункту 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 10.02.2010 р., чинній на момент прийняття рішення про виключення з військового обліку) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які досягли граничного віку перебування в запасі. Пунктом 2 ст.28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 10.02.2010 р., чинній на момент прийняття рішення про виключення), встановлено: військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд: рядовий склад - до 40 років. Пунктом 4 ст. 28 вказаного Закону, встановлено, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві. На підставі вказаних норм законодавства, які діяли на момент досягнення граничного віку, ОСОБА_1 було виключено з обліку діючим на той час ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що внесено відповідний запис до військово-облікового документу.
21.08.2025 р. адвокатом Шульгою Ю.І. від імені та в інтересах ОСОБА_1 було направлено обґрунтовану заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з проханням виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про статус військовозобов`язаного ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), з огляду на те, що він був виключений з реєстру на підставі пп.8 п.6 ст.37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, про що у військовому квитку міститься відмітка - штамп на сторінці НОМЕР_5 військового білету, та направити підтверджуючі документи про виключення на адресу Заявника. Згідно відомостей отриманих з веб-сайту АТ «Укрпошта», а саме трекінгом поштового відправлення підтверджується, що вказана заява була отримана Відповідачем 25.08.2025 р. Відповідь на дану заяву не надійшла від Відповідача, тому 04.11.2025 р. на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 було направлено адвокатський запит адвокатом Шульгою Ю.І. діючої в інтересах ОСОБА_1 , з проханням надати інформацію щодо результатів розгляду заяви від 21.08.2025 р. про виключення відомостей про статус військовозобов`язаного ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Згідно відомостей отриманих з веб-сайту АТ «Укрпошта», а саме трекінгом поштового відправлення підтверджується, що адвокатський запит було отримано Відповідачем 11.11.2025 р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.08.2025 року про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» відомостей про виключення з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, з урахуванням інформації, яка вказана у військовому квитку серії НОМЕР_3 від 12.11.1987 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути по суті заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.08.2025 року про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» відомостей про виключення з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, з урахуванням інформації, яка вказана у військовому квитку серії НОМЕР_3 від 12.11.1987 року. У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі №420/4178725 та ухвалити нове рішення, яким задовільнити позовні вимоги в повному обсязі у відповідності до прохальної частини позову. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що з досягненням 40 років позивача автоматично виключено з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, а отже, на думку апелянта, ОСОБА_1 станом на теперішній час не відноситься до категорії військовозобов`язаних. Також вказано, що зазначеному аспекту не було надано жодної оцінки судом першої інстанції та, фактично, було відмовлено у задоволенні позовних вимог без дослідження правових наслідків для позивача.
Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 як військовозобов`язаний громадянин України перебував на військовому обліку, що підтверджується військовим білетом серії НОМЕР_4 виданий ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
24.09.2007 р. ОСОБА_1 був прийнятий на облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 , який на даний час перейменовано в Пересипський. 
24.02.2010 р. ОСОБА_1 виключено з військового обліку в порядку діючого на той час законодавства, а саме на підставі підпункту 8 пункту 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», про що у військовому квитку міститься відмітка - штамп на сторінці 19 військового білету.
Згідно з вимогами підпункту 4 пункту 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 10.02.2010 р., чинній на момент прийняття рішення про виключення з військового обліку) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які досягли граничного віку перебування в запасі. 
Пунктом 2 ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 10.02.2010 р., чинній на момент прийняття рішення про виключення), встановлено: військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд: рядовий склад - до 40 років.
Пунктом 4 ст. 28 вказаного Закону, встановлено, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві. 
На підставі вказаних норм законодавства, які діяли на момент досягнення граничного віку, ОСОБА_1 було виключено з обліку діючим на той час ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що внесено відповідний запис до військово-облікового документу. 
У 2025 році позивачу стало відомо, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів наявна інформація, що ОСОБА_1 має статус військовозобов`язаного.
ІНФОРМАЦІЯ_8 листом від 11.07.2025 р. №10387 повідомив, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має статус військовозобов`язаного.
21.08.2025 р. адвокатом Шульгою Ю.І. від імені та в інтересах ОСОБА_1 було направлено обґрунтовану заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з проханням виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про статус військовозобов`язаного ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), з огляду на те, що він був виключений з реєстру на підставі пп.8 п.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», про що у військовому квитку міститься відмітка - штамп на сторінці НОМЕР_5 військового білету, та направити підтверджуючі документи про виключення на адресу Заявника. 
Згідно відомостей отриманих з веб-сайту АТ «Укрпошта», а саме трекінгом поштового відправлення підтверджується, що вказана заява була отримана Відповідачем 25.08.2025 р. 
Відповідь на дану заяву не надійшла від відповідача, тому 04.11.2025 р. на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 було направлено адвокатський запит адвокатом Шульгою Ю.І. діючої в інтересах ОСОБА_1 , з проханням надати інформацію щодо результатів розгляду заяви від 21.08.2025 р. про виключення відомостей про статус військовозобов`язаного ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Згідно з відомостями, що були отримані з веб-сайту АТ «Укрпошта», а саме трекінгом поштового відправлення підтверджується, що адвокатський запит було отримано Відповідачем 11.11.2025 р. 
Однак, відповідь на даний адвокатський запит не надійшла від відповідача.
Вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення з військового обліку військовозобов`язаних ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (ст.65 Конституції України).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон України №2232-ХІІ).
Відповідно до вимог ч.1 ст.33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
За приписами частини третьої статті 33 Закону №2232-XII військовий облік всіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Відповідно до вимог ч.4 ст.33 Закону №2232-XII військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.
Згідно з вимогами ч.1 ст.34 Закону №2232-XII персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Запас військовозобов`язаних згідно з вимогами ч.1 ст.28 Закону №2232-XII у редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем 40-річного віку, поділявся на два розряди, що встановлювалися залежно від віку військовозобов`язаних.
Згідно з вимогами ч.2 ст.28 Закону №2232-XII (в редакції, чинній станом на 10.02.2010 р.) військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд: рядовий склад - до 40 років; сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини - до 45 років; прапорщики і мічмани - до 50 років.
При цьому, вимогами ч.4 ст.28 Закону №2232-XII (в редакції, чинній станом на 10.02.2010) передбачено, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві. 
За приписами пункту 4 частини 6 статті 37 Закону №2232-XII (в редакції, чинній станом на 10.02.2010 р.) виключенню з військового обліку у районних (міських військових комісаріатах підлягають громадяни України, зокрема, які досягли граничного віку перебування в запасі.
У подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» від 27.03.2014 р. №1169-VII внесено зміни до ст.28 Закону №2232-XII та змінено граничний вік перебування в запасі другого розряду до 50 років, та Законом України «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»» від 22.07.2014 р. №1604-VII - до 60 років.
В свою чергу, приписи Закону №2232-XII про те, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі, змін не зазнали.
Отже, з набранням чинності вказаних змін до Закону №2232-XII позивач є таким, що підпадає під його дію як особа, яка не досягла встановленого законом граничного віку перебування у запасі військовозобов`язаних другого розряду (60-річного віку).
Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 р. №1-рп/99 (справа №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
В спірних правовідносинах юридичних фактом за вольовим критерієм є подія, настання якої не залежить від волі та свідомості людини, - недосягнення позивачем граничного віку перебування у запасі.
Вік особи як юридичний факт-стан є триваючою обставиною, що породжує для такої особи юридичні наслідки, а в спірних правовідносинах такими наслідками є застосування до позивача положень Законів України №1169-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» та №1604-VII «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
За колом осіб дія нормативно-правового акта поділяється на такі види: загальні (розраховані на все населення), спеціальні (розраховані на певне коло осіб) та виняткові (роблять винятки із загальних і спеціальних).
На порядок дії нормативно-правового акта за колом осіб поширюється загальне правило: нормативно-правовий акт діє стосовно всіх осіб, які перебувають на території його дії і є суб`єктами відносин, на яких він розрахований. Коло осіб, на яких поширює свою дію той чи інший нормативно-правовий акт, може визначатися також за ознакою статі, віком, професійної приналежності (наприклад, військовослужбовці), станом здоров`я.
Так, у зв`язку із внесенням змін до Закону №2232-XII було підвищено граничний вік перебування військовозобов`язаних в запасі. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави.
Від часу опублікування (набрання чинності) змін до цього Закону №2232-XII він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на усіх осіб, що не досягли граничного віку перебування в запасі.
З огляду на наведене, суд вважає необґрунтованими посилання апелянта на протиправне поновлення ОСОБА_1 на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_8 . 
Таким чином, у зв`язку із продовженням граничного віку перебування в запасі позивача було автоматично поновлено в запасі, незалежно від того чи перебував він на військовому обліку, оскільки позивач, не досягнув 60-річного віку, тобто повинен, згідно з вимогами чинного законодавства, перебувати на військовому обліку військовозобов`язаних.
Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних правових норм наведена Верховним Судом у постановах від 19.09.2018 у справі №814/4386/15 та від 17.02.2020 у справі №820/3113/17.
З урахуванням вказаного, колегія суддів зазначає, що на момент набрання чинності Законами №1169-VII та №1604-VII позивач не досяг віку 60 років, у зв`язку із чим норми зазначених законів є застосовними до позивача та спірних правовідносин.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду сформульованого у постанові від 09.04.2026 у справі №280/6524/24.
Щодо посилань апелянта стосовно неправомірних висновків суду першої інстанції, зокрема, відмови у визнанні протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо невнесення відомостей до Реєстру про виключення з військового обліку та зобов`язанні відповідача внести такі відомості, колегія суддів зазначає наступне.
Закон України від 16.03.2017р. №1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі – Закон №1951-VIII) встановлює правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць. 
Відповідно до вимог ст.1 Закону №1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Згідно з вимогами ст.3 Закону №1951-VIII основними засадами ведення Реєстру є, зокрема, обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Статтею 9 Закону №1951-VIII передбачено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Відповідно до вимог ст.13 Закону №1951-VIII відомості про громадян України, які не є призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, знищуються суб`єктами Реєстру відповідно до Порядку ведення Реєстру, затвердженого держателем Реєстру. До Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.
Згідно з вимогами ст.14 Закону №1951-VIII ведення Реєстру включає: 1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним; 2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами; 3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення. Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 р. №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №1487), відповідно до пункту 2 якого військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 20 Порядку №1487 визначено, що військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Згідно з вимогами п.79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; забезпечують громадян військово-обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-облікових документів; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; виключають з військового обліку на підставі відповідних підтвердних документів осіб, які за рішенням суду визнані недієздатними, оголошені померлими (такими, що пропали безвісти), засуджені до позбавлення волі або померли; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559 затверджено Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до вимог п.п.3, 4 Порядку №559 відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У разі коли відомості, зазначені у графах 1-5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним (крім військово-облікових документів військовозобов`язаних та резервістів СБУ, розвідувальних органів). Відповідність відомостей, зазначених у військово-обліковому документі на бланку, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перевіряється через: електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ (орган СБУ, розвідувальний орган).
У разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін: у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку; в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку. Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Таким чином, з аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів має відображатись повна та дійсна інформація щодо призовників, військовозобов`язаних і резервістів, для забезпечення ведення військового обліку громадян України. Органи адміністрування Реєстру, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зобов`язані вносити до Реєстру інформацію щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі і інформацію про проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи), а також проводити актуалізацію цієї інформації у разі її зміни.
ІНФОРМАЦІЯ_8 , як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо внесення відповідних змін у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі відомостей, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку, після отримання заяви позивача, за наслідком її розгляду, повинен прийняти рішення про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або ж надати мотивовану відмову у внесенні змін до відповідного Реєстру.
Як вбачається з матеріалів справи, заяву позивача щодо виключення з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі належним чином не розглянуто, доданим документам не надана оцінка, та відповіде рішення за наслідками її розгляду – не прийнято.
З огляду на наведене та в рамках досліджуваних обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.08.2025 року про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» відомостей про виключення з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, з урахуванням інформації, яка вказана у військовому квитку серії НОМЕР_3 від 12.11.1987 року.
Колегія суддів також наголошує, що оскільки відповідач не здійснював розгляд заяви позивача по суті, то суд першої інстанції вірно зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_8 розглянути по суті заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.08.2025 року про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» відомостей про виключення з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, з урахуванням інформації, яка вказана у військовому квитку серії НОМЕР_3 від 12.11.1987 року.
Крім того, суд апеляційної інстанції акцентує, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси позивача, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, а отже, суд першої інстанції вірно виснував, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо його поновлення на військовому обліку як військовозобов`язаного, визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення з військового обліку військовозобов`язаних ОСОБА_1 у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі та зобов`язання відповідача внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію стосовно ОСОБА_1 про виключення з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, з урахуванням інформації, яка вказана у військовому квитку серії НОМЕР_3 від 12.11.1987 року – задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Вирішуючи спір у справі, суд першої інстанції помилково не здійснив оцінку правомірності дій відповідача стосовно поновлення позивача на військовому обліку як військовозобов`язаного. 
Згідно з вимогами п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.
За правилами статті 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
За встановлених обставин, колегія суддів доходить висновку про необхідність зміни рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року в мотивувальній частині, з урахуванням висновків, викладених судом апеляційної інстанції у цій постанові.
В іншій частині рішення доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи приписи ст.139 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 453,44 грн.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі №420/41787/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – змінити, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року залишити без змін.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 453,44 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко