УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 червня 2026 року
м. Київ
справа № 991/4379/23
провадження № 51 - 1990 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 21 травня 2026 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, 
встановив:
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 09 квітня 2026 року задоволено клопотання прокурора. Надано дозвіл на здійснення спеціального судового провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
До суду апеляційної інстанції звернулися з апеляційними скаргами захисники ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_9  в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 . Скаржники просили скасувати ухвалу Вищого антикорупційного суду від 09 квітня 2026 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження.
Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ухвалою від 21 травня 2026 року відмовив у відкритті провадження за апеляційними скаргами захисників на вищевказану ухвалу Вищого антикорупційного суду.
В провадження Касаційного кримінального суду через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , в якій скаржник порушує питання про скасування ухвали судді апеляційного суду.
Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.
Водночас КПК не передбачає можливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про задоволення клопотання прокурора щодо здійснення спеціального судового провадження.
Саме з таких підстав апеляційний суд, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за апеляційними скаргами захисників на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 09 квітня 2026 року, оскільки вказане судове рішення не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку відповідно до вимог ст. 392 КПК.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.
Аналогічний правовий підхід викладено в ухвалі Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 991/1936/25 (провадження № 51-3844ск25).
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 21 травня 2026 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_3