ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/9059/24 пров. № А/857/13691/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С.М.	
суддів -	Кухтея Р.В.	
 	Носа С.П. 	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 комендатури охорони та обслуговування на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі № 300/9059/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 комендатури охорони та обслуговування про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій,
місце ухвалення судового рішення 	м. Івано-Франківськ	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Скільський І.І.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначено	

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 комендатури охорони та обслуговування, в якому просив суд:
визнати протиправними дії НОМЕР_2 комендатури охорони та обслуговування щодо встановлення для обчислення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 місяця підвищення (базового місяця) - листопад 2016 року та виплати індексації грошового забезпечення з 05 листопада 2016 року по 28 лютого 2018 року включно у заниженому розмірі;
зобов`язати НОМЕР_2 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 05 листопада 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) - січень 2008 року;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 01 березня 2018 року по 25 вересня 2019 року включно;
стягнути з 77 комендатури охорони та обслуговування на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, у відповідності до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 01 березня 2018 року по 25 вересня 2019 року включно з розрахунку 3421,49 грн. на місяць в сумі 64346,08 грн.;
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 одноразових видів грошового забезпечення, а саме; грошової допомоги для оздоровлення за 2017-2019 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017-2019 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення;
зобов`язати НОМЕР_2 комендатуру охорони та обслуговування здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 одноразові види грошового забезпечення, а саме: грошову допомогу для оздоровлення за 2017-2019 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017-2019 роки та одноразову грошову допомогу при звільненні, з включенням до грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок, індексації грошового забезпечення, розрахованої у відповідності до вимог пункту 1-1 та вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язати НОМЕР_2 комендатуру охорони та обслуговування, у відповідності до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ПІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченою грошового забезпечення (одноразових додаткових видів грошового забезпечення та індексації) за весь час затримки виплати, а саме за період з 05 листопада 2016 року по дату фактичної виплати заборгованості з грошового забезпечення.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі № 300/9059/24 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії НОМЕР_2 комендатури охорони та обслуговування щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 05.11.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця – листопад 2016 року.
Зобов`язано НОМЕР_2 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 05.11.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.09.2019 із застосуванням щомісячної індексації-різниці в розмірі 3421,49 грн, з урахуванням вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язано НОМЕР_2 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення в сумі 3421,49 грн, щомісячно за період з 01.03.2018 по 25.09.2019 відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо врахування індексації грошового забезпечення у складі місячного грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2017-2019 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017-2019 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні.
Зобов`язано НОМЕР_2 комендатуру охорони та обслуговування перерахувати ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2017-2019 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017-2019 роки та одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення, з якого обчислений розмір таких виплат, індексації грошового забезпечення, та здійснити їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Військова частина НОМЕР_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає те, що у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №1013 від 09.12.2015 яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення. Серед іншого, внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення. Зокрема, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови № 1013 від 09.12.2015 місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (пункт 5 Порядку №1078). Крім того, якщо раніше базовий місяць (місяць підвищення) визначався в разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати, то після внесення змін - тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Отже, з прийняттям Постанови №1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015, і включно до 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців не змінилися. Вказує, що у березні 2018 року посадовий оклад позивача складав 8180 грн, та не змінювався до моменту виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Чергові зміни посадових окладів та підвищення грошового забезпечення військовослужбовців відбулися у 2023 році, а на момент 2023 року позивач вже не був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , тому підстави для здійснення перерахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.09.2019 відповідно до пункту 5 Порядку КМУ №1078 - відсутні. Також, зазначає, що індексація грошового забезпечення, в розумінні ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не може вважатися тією складовою грошового забезпечення, так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини.
Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції 77 комендатура охорони та обслуговування звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає те, що індексація грошового забезпечення, в розумінні ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не може вважатися тією складовою грошового забезпечення, так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини. Також, вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційні скарги не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційних скарг відповідачі повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Про розгляд апеляційних скарг позивач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу зазначену позивачем, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період з 05.11.2016 по 28.02.2018, з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця для обчислення індексу споживчих цін. 
Крім того позивач, на думку суду першої інстанції, має право на індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.09.2019, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2003 № 1078 у розмірі 3421,49 на місяць.
Також, суд зазначив, що оскільки, індексація грошового забезпечення під час проходження позивачем військової служби не була нарахована та виплачена, позивач має право на перерахунок грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, а тому неврахування відповідачем розміру індексації грошового забезпечення при обрахунку вказаних виплат призвело до нарахування та виплати позивачу за спірний період знеціненого грошового забезпечення.
Щодо позовних вимог нарахувати та виплатити суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, то суд у задоволенні таких відмовив, як передчасних.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 у період з 18.10.2016 по 25.09.2019 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.08.2019 №422, позивач був звільнений з військової служби у запас з посади за підпунктом «б» п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.26).
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.09.2019 №232 ОСОБА_1 було виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.27).
Судом зазначено, що вказані обставини, встановлені рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 по справі №320/14051/20, яке набрало законної сили 04.08.2021, тому у відповідності до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України доказуванню в цій адміністративній справі не підлягають.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 по справі №320/14051/20, яке набрало законної сили 04.08.2021, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 18.10.2016 по 28.02.2018.
77 комендатура охорони та обслуговування 24.06.2024 проведено позивачу виплату згідно з вказаним судовим рішенням по справі №320/14051/20 у сумі 1485,21 грн., що підтверджується платіжним дорученням №378 від 23.06.2021 (а.с.82).
Позивач 11.09.2024 звернувся до 77 комендатури охорони та обслуговування із заявою, в якій просив надати інформацію про те, чи була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період з дати зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 по 28.02.2018 включно; який місяць було застосовано для обчислення індексу споживчих цін при розрахунку індексації грошового забезпечення за вказаний період; чи була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку № 1078 в період з 01.03.2018 по 23.09.2019; з якого розміру грошового забезпечення було проведено розрахунок наступних одноразових видів грошового забезпечення, виплачених мені в період 2016-2019 роки: одноразової грошової допомоги при звільненні (вихідної допомоги), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення; інших одноразових додаткових видів грошового забезпечення. (а.с.36-37).
На вказану заяву відповідач листом від 18.10.2024 №170 повідомив, що відповідно до рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року по справі №320/14051/20 позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 05.11.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - листопад 2016 року, а за період з 01.03.2018 по 25.09.2019 проведена виплата індексації грошового забезпечення. Крім цього, за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивачу нараховано та виплачено наступні одноразові додаткові види грошового забезпечення: одноразова грошова допомога при звільненні в 2019 році в сумі 55997,00 гривень; грошова допомога на оздоровлення: за 2017 рік в сумі 9779,60 гривень; за 2018 рік в сумі 18802,00 гривні; за 2019 рік в сумі 27998,50 гривень; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань: за 2017 рік в сумі 9388,42 гривень, за 2018 рік в сумі 18802,00 гривень, за 2019 рік в сумі 27998,50 гривень (а.с.38-39).
Згідно з довідкою від 18.10.2024 №170/2, ОСОБА_1 нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за листопад 2018 року 57,07 грн., за грудень 2018 року -59,55 грн., з січня 2019 року по квітень 2019 року – 121,02 грн. на місяць, з травня 2019 року по червень 2019 року – 186,34 грн. на місяць, з липня 2019 року по серпень 2019 року – 194,68 грн. на місяць, за вересень 2019 року – 162,23 грн. (а.с.42).
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідачів щодо ненарахування та невиплати за спірний період індексації грошового забезпечення та інших виплат у належному розмірі, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Що стосується строку звернення до суду, то апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 5 статті 121 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до частини 3 статті 121 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Спеціальний строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні встановлений статтею 233 Кодексу законів про працю України.
На час звільнення позивача зі служби стаття 233 Кодексу законів про працю України діяла в редакції, яка передбачала можливість звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду без обмеження бідь-яким строком. 
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022 року, внесені зміни до норм КЗпП України.
Зокрема, частини перша та друга статті 233 КЗпП України викладені в новій редакції, згідно якої працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Апеляційний суд встановив, що позивач звільнився з військової служби 23.09.2019 року, тобто на час коли частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.
Таким чином, позивач при зверненні із цим позовом не пропустив строк звернення до суду.
Аналогічний висновок виклав Верховний Суд у постанові від 08 травня 2024 року у справі № 600/4133/22а.
Що стосується доводів апеляційних скарг з приводу індексації грошового забезпечення за період з 05.11.2016 по 28.02.2018, то апеляційний суд зазначає наступне. 
Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 цього Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).
Правові норми пункту 5 Порядку № 1078, у редакції пункту, яка діяла до 01.12.2015 року, передбачали, що, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Відповідно до абзаців 1-6 пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та застосовується з 01.12.2015 року), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Отже, за змістом пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.
Таким чином, базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).
Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача - провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений базовий місяць. Якщо відповідач цієї дії не вчиняє, останнього можна зобов`язати до її вчинення у судовому порядку.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 листопада 2021 року по справі № 120/313/20-а.
Апеляційний суд встановив те, що зміна посадових окладів, з урахуванням періоду проходження військової служби позивача, відбулась 01 січня 2008 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі – постанова № 1294) та 01 березня 2018 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». 
Таким чином, якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з лютого 2008 року.
Отже, базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період з 05.11.2016 року по 28.02.2018 року є січень 2008 року, в якому, постановою № 1294, встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.
Так, судом встановлено, що відповідач за період з 05.11.2016 року по 28.02.2018 року здійснив нарахування індексації грошового забезпечення, однак без застосування базового місяця – січня 2008 року.
Тому, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині.
Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу виплату індексації за період з 01.03.2018 по 25.09.2019, то апеляційний суд зазначає наступне.
В контексті спірних правовідносин, з 01.12.2015 року базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення є місяць у якому підвищено посадовий оклад військовослужбовця. 
Апеляційний суд встановив те, що зміна посадових окладів, з урахуванням періоду проходження військової служби позивача відбулась 01 січня 2008 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі – постанова № 1294) та 01 березня 2018 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». 
Таким чином, базовим місяцем для обчислення індексації за період з 01.03.2018 року по 25.09.2019 є березень 2018 року.
Крім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що з 01.12.2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації - різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 14.07.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме:
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації - різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації - різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова № 704, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Аналіз абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дає підстави для висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має позивач право на отримання індексації - різниці, а якщо так, то у якій сумі.
Апеляційний суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078, позивач має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
У постанові від 18 квітня 2024 року у справі № 280/4812/23 Верховний Суд зазначив: «….з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.».
«….Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).».
Для встановлення величини приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в березні 2018 року, суд керується положеннями Порядку № 1078 з Додатками та даними офіційного сайту Держстату України про індекс інфляції у 2008-2018 роках.
Керуючись формулою розрахунку величини приросту індексу споживчих цін, наведеною у додатку 1 до Порядку №1078, величина приросту індексу споживчих цін з січня 2008 року по березень 2018 року дорівнює 253,3% (353,3% (наростаючий індекс споживчих цін) - 100%).
Відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня.
За формулою, визначеною абзацом 5 п. 4 Порядку № 1078, сума можливої індексації за березень 2018 року розраховується наступним чином: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 помножити на величину приросту індексу споживчих цін та поділити на 100.
Із довідки про нараховане грошове забезпечення позивача (а.с.40) видно, що грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року становило 16411,04 грн, а за березень 2018 року 17452,70 грн, тобто дохід позивача збільшився на 1041,66 грн.
Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації грошового забезпечення за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 відсотків (1762,00 грн*253,30%/100 = 4463,15 грн).
Оскільки грошовий дохід позивача в березні 2018 року збільшився на 1041,66 грн та є меншим за суму індексації, що склалася у березні 2018 року (4463,15 грн), вказане є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що відповідач протиправно, в період з 01 березня 2018 року по 25 вересня 2019 року, не виплачував позивачу індексацію-різниці грошового забезпечення в сумі 3421,49 грн (4463,15 - 1041,66), тому, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині.
Що стосується доводів в частині врахування індексації грошового забезпечення у складі місячного грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2017-2019 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017-2019 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні, то колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII), до складу грошового забезпечення входять: 
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Відповідно до пункту 1 Розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі – Порядок № 260), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 5 Розділу XXXII Порядку № 260, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.
Згідно з абзацом 3 пункту 14 ст. 101 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ), у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.
У постанові від 21 грудня 2021 року по справі № 820/3423/18 Верховний Суд зробив висновок, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг. 
Тому індексація грошового забезпечення включається для обрахунку як допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань так і одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, оскільки входить до складу грошового забезпечення.
Отже, відповідач протиправно не врахував індексацію грошового забезпечення при обчисленні та виплаті позивачу за час служби грошової допомоги для оздоровлення за 2017-2019 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017-2019 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні.
Тому, позовні вимоги про перерахунок позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2017-2019 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017-2019 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням індексації грошового забезпечення необхідно задовольнити.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, в частині задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 комендатури охорони та обслуговування залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі № 300/9059/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос