Справа № 585/1714/26 
Номер провадження 2/585/1214/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року         м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,
з участю секретаря судового засідання - Зубко К.В.,
Справа № 585/1714/26, провадження № 2/585/1214/26.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув у залі судових засідань у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивує тим, що 08.07.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 933997541 на суму 3500 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9H4W5. Саме Відповідач ініціювала укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між Відповідачем та Первісним кредитором не був би укладений. Проте, в подальшому Відповідач збільшила суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 11500 грн. Позивач набув права грошової вимоги до відповідача. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується Платіжним дорученням. ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивач не здійснювали жодних нарахувань за Кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони Відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за Кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки Позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договорам. загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить - 40318,00 грн., яка складається з: 11500,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 28818,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Добровільно відповідач борг не погашає, тому представник позивача просить у судовому порядку стягнути указану суму боргу, сплачений судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
У відзиві на позов відповідач вказує, що позивач не довів факт укладення кредитного договору саме нею. Позивач посилається на укладення електронного договору та використання одноразового ідентифікатора, однак не надав належних доказів того, що саме вона укладала спірний договір. Відсутні: докази належності їй IP-адреси; підтвердження отримання нею SMS-коду; відеофіксація укладення договору; докази використання нею електронного підпису; належна ідентифікація особи. Телефон, яким могли користуватися треті особи, був викрадений ще у 2020 році, що також ставить під сумнів факт укладення договору саме нею. Відсутні належні докази отримання кредитних коштів Позивач не надав повних банківських виписок, первинних бухгалтерських документів та належних доказів зарахування коштів саме їй. Фактично позивач просить суд самостійно витребувати докази, чим намагається перекласти свій обов`язок доказування на суд. Позивачем пропущено строк позовної давності. Позивач зазначає, що кредитний договір укладено 08.07.2021 року, тоді як позов подано лише у 2026 році. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність становить 3 роки. Позивач не надав доказів переривання або зупинення строку позовної давності. На підставі ст. 267 ЦК України просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Розрахунок заборгованості є необґрунтованим. Позивач не надав детального розрахунку: періодів нарахування; процентних ставок; формули розрахунку; підстав збільшення суми боргу. Таке нарахування є неспівмірним та порушує принципи справедливості, добросовісності та розумності. Також посилається на відсутність належних доказів переходу права вимоги і зазначає, що до матеріалів справи долучено лише окремі витяги з договорів факторингу без повних реєстрів та належного підтвердження передачі права вимоги саме щодо неї.
Представником відповідача подана відповідь на відзив, в якому представник щодо клопотання відповідача щодо застосування строків позовної давності з посиланням на норми законодавства вказує на те, що оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності і Позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд відповідно до Конституції України. Також представник відповідача детально, з посиланням на вимоги ЗУ «Про електронну комерцію» та висновки Верховного Суду зазначає, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідних договорів недійсними. Відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з Договором на Сайті Товариства в Особистому кабінеті. Враховуючи вищевикладене, Позивач надав беззаперечні докази того, що Відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Посилаючись на вищевикладені факти, враховуючи повну цивільну дієздатність Відповідача, відповідність кредитного договору законодавчим актам та відсутність жодних підтверджень доводам Відповідача, позиція останнього щодо недоведеності укладання кредитного договору є неаргументованою та невмотивованою, а лише є намаганням ввести суд в оману та небажання сплачувати заборгованість. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010). Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином вжило всіх необхідних заходів для здійснення перевірки та ідентифікації особи (відповідача). Докази надання відповідачу кредитних коштів долучені до матеріалів справи, а відповідач, ставлячи під сумнів факт їх видачі, доказів, які б цей факт спростували, не надає. Крім цього, позивачем належним чином підтверджений факт переходу до нього вимоги за спірним кредитним договором. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
У запереченнях (на відповідь на відзив) відповідач указує на те, що позивач не довів належним чином факт укладення саме нею кредитного договору і своїй відповіді фактично наводить лише загальний алгоритм роботи системи кредитування, однак не надає суду належних доказів того, що саме вона особисто здійснювала реєстрацію, авторизацію, підтвердження даних та підписання договору. У матеріалах справи містяться суттєві розбіжності в персональних даних. Позивач не довів належного перерахування коштів саме їй та не спростував доводи щодо неналежної ідентифікації. Позивач не довів безперервний та належний перехід права вимоги. Позивач безпідставно вважає, що строк позовної давності автоматично продовжується на весь період воєнного стану і розрахунок заборгованості є недоведеним. Просить відмовити у задоволенні позову. 
У додаткових поясненнях у справі представник позивача посилаючись на норми ЦК України та ЗУ «Про електронну комерцію» доводить факт укладання кредитного договору саме з відповідачем, описує як проводилась ідентифікація та верифікація позичальника. Також зазначає, що відповідач не відмовлялась від кредитних коштів, не розірвала договір, не повернула кошти і здійснювала часткові платежі на погашення, що підтверджує її волевиявлення та прийняття зобов`язань. Також вказує на правомірність нарахування процентів за кредитним договором, зазначає, що скаржник вправі вимагати від відповідача повернення отриманих за кредитним договором коштів, а також процентів за неправомірне користування такими коштами, що передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України. Посилаючись на судові рішення судів апеляційних інстанцій просить позовні вимоги задовольнити.
ОСОБА_1 у своїх запереченнях на додаткові пояснення позивача вказала, що позивачем не надано належних доказів, що саме вона здійснювала реєстрацію в ІТС, отримувала одноразовий ідентифікатор, вводила ОТР-код, користувалась відповідним номером телефону та використовувала банківську картку, на яку нібито були перераховані кошти. 

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
30 квітня 2026 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.111-112).
У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Клопотання будь-якої зі сторін про інший порядок розгляду справи суду не надходило.
Ухвала про відкриття провадження у справі доставлена сторонам до електронних кабінетів 05.05.2026. 
Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
На підставі Заявки на отримання грошових коштів у кредит від 08.07.2021 ОСОБА_1 про надання кредиту в сумі 3500 грн. строком на 30 днів (а.с.12), 08.07.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 933997541 на суму 11500 грн. (а.с.14-16).
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9H4W5.
Факт виконання кредитором умов договору підтверджується довідками первісного кредитора (а.с. 37-39) та відповідними переліками позичальників з даними про транзакції (а.с.83 зворот-85).
Згідно долучених платіжних доручень 08.07.2021 на картку 4149-43хх-хххх-5968 перераховані кошти у розмірі 3500 грн. (а.с.33), 09.07.2021 - 1200 грн., та 1000 грн., 11.07.2021-1500 грн., 14.07.2021 - 4300 грн. ( а.с.33 зворот-35).
Згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора ОСОБА_1 отримала кредитні кошти 08.07.2021 в сумі 3500 грн., 09.07.2021 1000 грн. та 1200 грн., 11.07.2021 - 1500 грн. та 14.07.2021 - 4300 грн. 10.08.2021 сплатила 35 грн. Станом на 07.09.2021 має заборгованість за процентами в сумі 13477 грн. та борг з тіла кредиту у розмірі 11500 грн. Дій щодо продовження строку дії договору не вчиняла (а.с.40).
За розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон плюс» станом на 30.10.2023 розмір нарахованих відсотків становить 28818 грн., не погашене тіло кредиту - 11500 грн. (а.с.41).
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 933997541 від 08.07.2021 розмір заборгованості становить 40318 грн., з якої: 11500 грн. - тіло кредиту, 28818 грн. - прострочені відсотки (а.с.42). 
До позову долучені Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ», ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с.17-23), Алгоритм дій споживача (а.с.24-29), Довідка щодо дій позичальника в ІТС ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с.30) та Алгоритм дій ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» стосовно укладення кредитних договорів (а.с.31-32) .
Позивач набув права грошової вимоги до відповідача, підтверджується долученими до матеріалів справи доказами (а.с.43-77).
Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» від 25.05.2026 року на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). Також емітувались інші картки. Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період 08-07-2021 - 19-07-2021 р.: - номер телефону НОМЕР_3 був/є фінансовим Номер телефону НОМЕР_3 знаходиться знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 . По рахунку(ах) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) було зарахування коштів на суму 3500 UAH за період 08.07.2021-19.07.2021 р.: - від 08.07.2021 р. По рахунку(ах) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) було зарахування коштів на суму 1000 UAH за період 08.07.2021-19.07.2021 р.: - від 09.07.2021 р. По рахунку(ах) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) було зарахування коштів на суму 1200 UAH за період 08.07.2021-19.07.2021 р.: - від 09.07.2021 р. По рахунку(ах) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) було зарахування коштів на суму 1500 UAH за період 08.07.2021-19.07.2021 р.: - від 11.07.2021 р. По рахунку(аx) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) було зарахування коштів на суму 4300 UAH за період 08.07.2021-19.07.2021 р.: - від 14.07.2021 р. (а.с.168).
Також АТ КБ «Приватбанк» додатково надано виписку у додатку по рахунку(ax) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за період з 08-07-2021 - 19-07-2021 р. (а.с.169).
Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про електронну комерцію».

Норми права, застосовані судом: 
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. 
Згідно з п. 6, 12 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію": електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Отже, із змісту вищенаведених положень Закону випливає, що електронний договір може бути підписаний стороною за допомогою одноразового ідентифікатора, отримання якого є неможливим без прийняття особою пропозиції укласти електронний договір (оферти). 
Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений (постанова Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19). 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Мотиви суду.
Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову. 
Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.
Законодавство України (стаття 257 ЦК України) встановлює загальний строк позовної давності в три роки. 
Це означає, що кредитор має право звернутися до суду з вимогою про стягнення боргу протягом трьох років з моменту порушення зобов`язання. 
Згідно зі статтею 261 Цивільного кодексу, перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після того, як особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. У контексті кредитної заборгованості це означає, що строк починає відраховуватися з моменту прострочення сплати кредиту. 
У разі укладення договору факторингу, коли право вимоги за кредитом переходить до фактора, строк позовної давності продовжує перебіг з моменту, коли первісний кредитор дізнався або міг дізнатися про порушення зобов`язання. Фактор, як новий кредитор, має право стягувати заборгованість у межах трирічного строку з моменту, коли первісний кредитор дізнався про прострочення. 
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово підтверджував, що договір факторингу не змінює загального строку позовної давності у три роки для стягнення кредитної заборгованості, а лише переносить право вимоги на нового кредитора (фактора). 
Згідно зі статтею 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Після переривання позовна давність починає відлік заново. 
02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлений карантин. 
Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 до 30 червня 2023 року.
Крім цього, і запроваджений у зв`язку з повномасштабним вторгненням воєнний стан має суттєвий вплив на функціонування правової системи України. 
У постанові Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі №199/8478/21 сформовано таку позицію: «Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами. Разом з тим, якщо процесуальний строк був пропущений до початку війни, питання про його поновлення повинно вирішуватися з врахуванням причин, з яких строк був пропущений, та тривалості пропуску строку до запровадження воєнного стану. 
Верховний Суд, звернув увагу на те, що навіть попри відсутність змін, зумовлених дією воєнного стану на території України і закріплених у Цивільному та Цивільному процесуальному кодексах, суди повинні враховувати такі обставини під час розгляду справи. 
Позивач звернувся до суду з позовом 28.04.2026. 
Таким чином, з урахуванням ч.3 ст. 264 ЦК України, ним строк для звернення до суду не пропущено.
Позиція відповідача щодо невизнання факту укладення кредитного договору саме нею, не заслуговує на увагу та спростовується долученими до матеріалів справи доказами, наданими позивачем .
Крім цього, заперечуючи на позов, відповідач не долучила до матеріалів справи доказів на підтвердження факту, що її персональні дані (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені . Будь-яких пояснень стосовного того, яким чином відповідні дані наявні у первісного кредитору відповідачем не надано.
Так само відповідачем не долучені і докази на підтвердження викрадення у неї телефону у 2020 році, про що вона заявляє у відзиві.
Судом встановлено, що 08.07.2021 між ТОВ «МАІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем укладено Договір № 933997541 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
За відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідних договорів недійсними. 
Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22).
У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010).
Відповідно до умов Кредитного договору за цим Договором (п.1.7) Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - «Дисконтний період»). У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. 
Згідно п.1.8. Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору, строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х - Y), де: Z - кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; Х - поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y - дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця). При цьому Сторони узгоджують що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період дорівнює 30 днів.
За матеріалами справи перший Транш за договором відбувся 08.07.2021.
Згідно п.1.8 Договору, укладаючи договір, Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем Позичальника або шляхом активації Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду. Застосування Позичальником зазначеного права продовження загального строку Дисконтного періоду можливе до закінчення Дисконтного періоду, а також під час Пільгового періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.
З матеріалів справи не вбачається, що відповідач (позичальник) вчиняв протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, тобто висловлював свій намір на продовження строку дії договору , то строк дії укладеного Договору - до 07.08.2021.
Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54), від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). 
Пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника за змістом укладеного договору, пов`язується виключно з не поверненням кредитних коштів у визначений договором строк, що не узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20, відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. 
За таких обставин, не повернення позичальником кредитних коштів у визначений договором строк, за відсутності активних дій відповідача, направлених на зміну кінцевої дати повернення кредиту, є неправомірною поведінкою боржника, а саме неповерненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу встановленого договором періоду кредитування проценти за користування кредитними коштами у розмірі, встановленому договором. 
З урахуванням наведеного, є безпідставним нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування (за межами 30-денного строку, який був обумовлений сторонами правочину).
Водночас вимога про стягнення процентів у порядку ч.2 ст.625 ЦК України позивачем у позовній заяві належним чином не заявлялася.
Таким чином, з відповідача, яка добровільно заборгованість не сплачує, на користь позивача, який набув права грошової вимоги до неї за Кредитним договором №933997541 від 08.07.2021 підлягає стягненню заборгованість у розмірі 14277,50 грн., з якої: 11500 грн. тіла кредиту та 2777,50 грн. відсотків за користування кредитом в межах строку дії правочину (розрахунок 2812,50 грн. проценти нараховані в межах дії договору - 35 грн. сплачених позичальником 10.08.2021).
Твердження відповідача про не отримання кредитних коштів спростовується долученими до матеріалів справи доказами: довідками первісного кредитора (а.с. 37-39), відповідними переліками позичальників з даними про транзакції (а.с.83 зворот-85), платіжними дорученнями (а.с.33 -35). 
Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» від 25.05.2026 року на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). Також емітувались інші картки. Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період 08-07-2021 - 19-07-2021 р.: - номер телефону НОМЕР_3 був/є фінансовим Номер телефону НОМЕР_3 знаходиться знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 . По рахунку (ах) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) було зарахування коштів на суму 3500 UAH за період 08.07.2021-19.07.2021 р.: - від 08.07.2021 р. По рахунку (ах) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) було зарахування коштів на суму 1000 UAH за період 08.07.2021-19.07.2021 р.: - від 09.07.2021 р. По рахунку (ах) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) було зарахування коштів на суму 1200 UAH за період 08.07.2021-19.07.2021 р.: - від 09.07.2021 р. По рахунку(ах) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) було зарахування коштів на суму 1500 UAH за період 08.07.2021-19.07.2021 р.: - від 11.07.2021 р. По рахунку (аx) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) було зарахування коштів на суму 4300 UAH за період 08.07.2021-19.07.2021 р.: - від 14.07.2021 р. (а.с.168).
Також АТ КБ «Приватбанк» додатково надано виписку у додатку по рахунку (ax) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за період з 08-07-2021 - 19-07-2021 р. (а.с.169).
Щодо твердження відповідача про відсутність в матеріалах справи виписка з банківського рахунку, то надані позивачем документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. 
Щодо позиції відповідача про недоведеність права вимоги у зв`язку з не повними відомостями в реєстрах боржників, то Реєстр прав вимог містить таємницю фінансової послуги та конфіденційні дані інших осіб, а не тільки конкретного відповідача. Відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», їх розголошення третім особам (іншим боржникам) без їх згоди є неприпустимим. Тому подання повного реєстру є порушенням, а витягу - законним способом доведення права вимоги.
Щодо посилання сторони позивача у додаткових поясненнях на висновки судів апеляційної інстанції, то відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Інші доводи сторін, висновків суду не спростовують, при цьому суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог: сплачений судовий збір у розмірі 942,82 грн. (14277,50 х 2662,40 : 40318) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2478,86 грн. (14277,50 х 7000 : 40318).
Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13,19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.
Суд вирішив: 

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (Код ЄДРПОУ: 42986956) заборгованість за Договором кредитної лінії № 933997541 від 08.07.2021 у розмірі 14277 (чотирнадцять тисяч двісті сімдесят сім) грн. 50 коп., з якої: 11500 грн. - тіло кредиту та 2777,50 грн. - відсотки за користування ним.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (Код ЄДРПОУ: 42986956): 942 (дев`ятсот сорок два) грн. 82 коп. сплаченого судового збору та 2478 (дві тисячі чотириста сімдесят вісім) грн. 86 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня  його проголошення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження: 02094, місто Київ, вулиця Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13 ЄДРПОУ: 42986956, рахунок: НОМЕР_5 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352 , МФО: 322001.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_6 . 

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО  МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ	  В. І. Євтюшенкова