Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2026 року Справа№200/1764/26 

приміщення суду за адресою: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Незалежності, 1.
Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у не зарахуванні до страхового та пільгового стажу, який дає право на обрахування пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», періодів роботи;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03.09.2025 відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з зарахуванням до пільгового стажу, на який розповсюджуються вимоги ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду роботи з 31.01.2005 по 31.08.2024, та зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.12.2020 по 31.08.2024.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію, проте їй до пільгового стажу, на який розповсюджуються вимоги ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не зараховано період роботи з 31.01.2005 по 31.08.2024, та до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.12.2020 по 31.08.2024. Зазначає, що зайнятість у спірний період протягом повного робочого дня була підтверджена належним чином, а щодо відсутності сплати страхових внесків, то це не може бути підставою для відмови в зарахуванні стажу, оскільки відповідальність за несплату внесків несе підприємство-страхувальник. Вважає, що наявні підстави для проведення перерахунку її пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
До суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача зазначив, що періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.12.2020 по 31.08.2024 не зараховано до пільгового та страхового стажу у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків підприємством. Відповідно до матеріалів електронної пенсійної справи періоди роботи з 31.01.2005 по 23.07.2007; з 24.01.2008 по 28.02.2010; з 01.01.2011 по 30.06.2013; з 02.07.2013 по 31.08.2014; з 02.09.2014 по 31.01.2015; з 03.03.2015 по 30.04.2017 зараховані до стажу як Список №2 на Відокремленому підрозділі «Шахта «Котляревська» Державного підприємства «Селидіввугілля» при первинному призначенні пенсії. Вказує, що у позивача відсутнє право на перерахунок пенсії відповідно до Закону №345, оскільки дія закону не поширюється на працівників, передбачених Списком №2 виробництв, робіт, професій посад, посад і показників на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМУ №461 (Списки пільгових професій).
Вважає, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку. Головне управління зазначає, що 03.09.2025 позивач не зверталась з заявою встановленого зразку щодо здійснення перерахунків пенсії та відповідне рішення не приймалось, у зв`язку з чим відсутні підстави для здійснення вказаного перерахунку.
На підставі наведеного просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов до наступного.
Позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком відповідно до статті 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач 21.01.2026 звернулась до відповідача із заявою у якій просила надати роз`яснення щодо обрахованого страхового та пільгового стажу.
У листі від 19.02.2026 №11298-5675/Ш-02/8-0500/26 відповідач повідомив, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 по 31.10.2010 та з 01.12.2020 по 31.08.2024 у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків підприємством. Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2008 №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі — Закон №345) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей. За матеріалами електронної пенсійної справи робота за Списком №1 відсутня. Отже, право на перерахунок пенсії відповідно до Закону №345 відсутнє.
Із розрахунку пенсії позивача вбачається, що при призначенні пенсії позивачу зараховано до пільгового стажу за списком №2 періоди: з 31.01.2005 по 23.07.2007; з 24.01.2008 по 28.02.2010; з 01.01.2011 по 30.06.2013; з 02.07.2013 по 31.08.2014; з 02.09.2014 по 31.01.2015; з 03.03.2015 по 30.04.2017. Також вбачається, що позивачу не зараховано до страхового стажу з 01.03.2010 по 31.10.2010, з 09.11.2010 по 31.12.2010 та з 01.12.2020 по 31.08.2024.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), що набрав чинності з 01.01.2004.
Згідно підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року (далі Закон № 1058), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці" (далі - Закон № 345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Таким чином, необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в порядку передбаченому Законом № 345-VI є зайнятість на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до довідки ВП «Шахта «Котляревська» від 07.08.2019 №09-23/2331 позивач працювала у період з 31.01.2005 по 23.07.2007 на посаді лампівника 2 розряду дільниці ВТБ; з 24.01.2008 по дату видачі довідки – 07.08.2019 на посаді лампівника 2 розряду дільниці ВТБ зазначені посади передбачені Списком №2, розділ 1 підрозділ 1 постанови КМУ від 16.01.2003 №36; від 24.06.2016 №461.
Відповідно до довідки РС-право до пільгового стажу роботи позивачки за списком №2 зараховано період роботи з 31.01.2005 по 23.07.2007; з 24.01.2008 по 28.02.2010; з 01.01.2011 по 30.06.2013; з 02.07.2013 по 31.08.2014; з 02.09.2014 по 31.01.2015; з 03.03.2015 по 30.04.2017.
Згідно з наказом ВП «Шахта «Росія» ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» від 30.05.2007 №54-ОТ, наказом ВП «Шахта «Росія» ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» від 30.05.2012 №246-ОТ, наказом ВП «Шахта «Росія» ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» від 29.05.2017 №166-ОП на підприємстві затверджено висновки з атестації робочих місць за умовами праці, а саме професію «Лампівник» віднесено до пільгового стажу за списком №2. 
Питання атестації робочих місць врегульовано Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок № 442).
Згідно пунктів 1, 2, 4 Порядку № 442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. Контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (461-2016-п), Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці (1290-97-п), Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня (163-2001-п), Переліків робіт із особливо шкідливими і особливо важкими та шкідливими і важкими умовами праці, на яких встановлюється підвищена оплата праці, та інших нормативно-правових актів, відповідно до яких надаються пільги та компенсації працівникам за роботу із шкідливими умовами праці, покладається на Держпраці.
Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Працівник, який працює на посаді, віднесеній до відповідного Списку, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділений будь-якими повноваженнями або обов`язками, які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. Такий висновок суду узгоджується з позицією Великої палати Верховного суду, викладеною постанові від 19.02.2020 по справі № 520/15025/16-а, в якій суд наголосив, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Відповідно до форми ОК-5 стосовно позивача період роботи з 2005 року по 2018 рік зазначений за кодом підстави ЗПЗ013Б1. 
Згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (Наказ Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435), код підстави ЗПЗ013Б1 означає «Працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах». Цей код підстави підтверджує, що зазначений період роботи відповідає вимогам пільгового стажу та є зафіксованим в звіті форми ОК-5, поданому підприємством. Згідно з пунктом 6.3 Порядку подання звітності до Пенсійного фонду, підприємства зобов`язані надавати інформацію про пільговий стаж працівників, і ця інформація, зокрема, повинна бути відображена в реєстрі застрахованих осіб.
Отже, позивач працювала на посаді, яка дає її право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Позивач, зокрема, просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії з 03.09.2025 відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з зарахуванням до пільгового стажу, на який розповсюджуються вимоги ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду роботи з 31.01.2005 по 31.08.2024.
Зважаючи на приписи статті 8 Закону № 345, обов`язковою умовою для обчислення стажу позивача за Списком № 1 є підтвердження характеру його праці як "підземні роботи". Проте, суду не надано жодних документальних доказів, які б беззаперечно свідчили про зайнятість позивача на підземних роботах у спірні періоди.
Суд зауважує, що за спірні періоди роботи позивачу було видано довідки та накази, які підтверджують його право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2. Зазначені правовстановлюючі документи є чинними, а матеріали справи не містять доказів їх оскарження, скасування чи визнання недійсними у встановленому законом порядку, що свідчить про згоду позивача із визначеним у них характером праці.
Дослідивши обставини справи, суд встановив, що характер роботи позивача у спірні періоди підтверджується довідками, виданими за «Списком № 2». Оскільки вказані документи позивачем не оскаржувалися та є чинними, у суду відсутні правові підстави для самостійного переведення цього стажу до «Списку № 1» за відсутності відповідних первинних документів.
Суд зауважує, що сама лише наявність у трудовій книжці запису про роботу позивачки "у шахті" без зазначення конкретного характеру виконуваних робіт, умов праці та її повної зайнятості на підземних роботах не може слугувати беззаперечним аргументом для зарахування цього періоду до Списку № 1. Чинне законодавство пов`язує право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 не з фактом роботи на підприємстві певного типу (шахті), а виключно з виконанням конкретних видів робіт у підземних умовах, що має підтверджуватися належними первинними документами.
Відповідно до Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств. Відтак, посилання позивачки на загальний запис у трудовій книжці про працевлаштування на шахті є юридично неаргументованим, оскільки такий запис не деталізує умови праці та не замінює собою обов`язкову пільгову (уточнюючу) довідку.
Суд зазначає, що в іншій частині (у будь-якому іншому контексті) порядок та обсяг зарахування пільгового стажу позивачем не оскаржуються, а відтак не є предметом дослідження у межах даної адміністративної справи.
А тому у цій частині слід вимовити у задоволенні позову.
Щодо не зарахування періодів роботи на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.12.2020 по 31.08.2024 не зараховано до пільгового та страхового стажу у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків підприємством, суд зазначає наступне.
Обов`язок сплати страхових внесків відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (ч.ч. 6 та 12 ст. 20) та обов`язок сплати єдиного внеску по Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (п. 10 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4) покладений на страхувальників (підприємців-роботодавців), які є платниками таких внесків.
Виходячи з положень вказаних Законів найнятий працівник не є самостійним платником таких внесків.
Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.
Працівник же не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу заявника (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 в справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року в справі № 482/434/17, Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 в справі № 805/3362/17-а, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Враховуючи викладене, позовна заява підлягає задоволенню у частині щодо перерахунку пенсії з 03.09.2025 з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.12.2020 по 31.08.2024, період якого підтверджується вищезгаданою вище довідкою форми ОК-5, але без урахування вже зарахованого стажу з 01.11.2010 по 08.11.2010.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач був зобов`язаний звернутися з окремою заявою про перерахунок пенсії. Суд вказує, що самостійне виявлення органом Пенсійного фонду помилок або наявність у нього відповідних правових підстав зобов`язує суб`єкта владних повноважень діяти в інтересах особи без покладання на неї додаткового адміністративного тягаря, а тому відсутність такої заяви не є перешкодою для відновлення порушеного права позивача.
Щодо обраного способу захисту порушеного права позивачки, суд враховує, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 15.11.1996 у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява №22414/93) зазначив, що ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).
Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05.04. 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до загального страхового стажу позивача період роботи та зобов`язати зарахувати до загального страхового стажу позивача певний період роботи та провести відповідний перерахунок та виплату пенсії з 03.09.2025, з урахуванням виплачених сум.
Отже, позов підлягає задоволенню частково.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, за приписами частини 8 цієї статті, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
У відповідності до зазначеної норми суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення всіх судових витрат на відповідача.
Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1331,20 грн і суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, код ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.03.2010 по 31.10.2010, з 09.11.2010 по 31.12.2010 та з 01.12.2020 по 31.08.2024.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.03.2010 по 31.10.2010, з 09.11.2010 по 31.12.2010 та з 01.12.2020 по 31.08.2024, та провести відповідний перерахунок та виплату пенсії з 03.09.2025, з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя А.С. Зеленов