Справа № 359/762/26
Провадження № 2/373/999/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
05 червня 2026 року         м. Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області 
під головуванням судді Свояка Д.В.,
за участі секретарки судових засідань Хоменко Н.І.
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:
Представник позивача звернувся до суду з вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 14069,56 грн; стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.01.2021 сталася ДТП за участю транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та транспортного засобу Skoda Spaceback, д.н.з. НОМЕР_2 .
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «СК «Оберіг».
Позивач 27.04.2021 здійснив виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу Skoda Spaceback, д.н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 6000,00 грн.
Отже, у позивача виникло право регресної вимоги до відповідачки. 
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:
Ухвалою суду від 13.03.2026 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 
Ухвалою суду від 06.05.2026 призначено судове засідання у справі.
В судове засідання сторони не з`явились, від представника позивача в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
У зв`язку з цим, відповідно до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи.
Судом досліджено докази та встановлено наступні обставини:
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2021 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, 122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Постановою суду встановлено, що 10.01.2021 близько 14:09 відповідач, керуючи автомобілем марки Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , по просп. Юрія Гагаріна в м. Києві, не виконав вимоги дорожнього знаку «рух по смугам», внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Skoda Spaceback, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди, після чого залишив місце ДТП.
Відповідно до полісу № ЕР-201875391 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль марки Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , є забезпеченим транспортним засобом.
23.04.2021 водійка транспортного засобу Skoda Spaceback, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернулась до ТДВ «СК «Оберіг» із заявою щодо виплати страхового відшкодування.
Відповідно до ремонтної калькуляції №25315-Б від16.04.2021 та страхового акту №25315/1 від 26.04.2021 розмір страхового відшкодування становить 6000 грн.
Як вбачається з копії платіжного доручення №6734 від 27.04.2021, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу у розмірі 6000,00 грн.
Згідно з гарантійним листом від 12.07.2021 сторони погодили графік оплати заборгованості за вимогою та 02.09.2021 відповідачем було сплачено на погашення регресної вимоги 1600,00 грн, що підтверджується копією меморіального ордеру №@2PL238855, домовленість в іншій частині залишилась невиконана.
За вказаних обставин, у позивача виникло право на зворотну вимогу в порядку регресу до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування.
Норми права, застосовані судом:
Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Це передбачено також п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України відповідно до якого, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. 
Відповідно до підпункту 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 зазначеного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.
За приписами ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. 
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 - 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оцінка аргументів учасників справи:
З досліджених судом доказів вбачається, що з вини відповідача було заподіяно збитки ОСОБА_2 в результаті ДТП. У визначеному законодавством порядку ТДВ «СК «Оберіг» здійснило страхові виплати у зв`язку з відшкодуванням зазначених збитків на загальну суму 6000,00 грн., через що в позивача виникло право вимоги до заподіювача цієї шкоди - відповідача. 1600 грн відповідачем було сплачено.
Згідно з розрахунком з листопада 2021 року до грудня 2025 року інфляційне збільшення суми заборгованості (4400 грн) складає 2776,19 грн, а 3 % річних - 555,48 грн.
На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України зазначені вимоги позивача підлягають задоволенню.
Однак, у позові не вказано та зі встановлених судом обставин не вбачається правової підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені за прострочення заборгованості за регресними вимогами страхової компанії до заподіювача шкоди в результаті ДТП.
На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір».
Ціна позову, визначена позивачем сумою стягнення 14069,56 грн.
Оскільки, суд частково задовольняє вимоги - на суму 7731,67 грн, що становить 55% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1464,32 грн (2662,40:100 х 55%) судового збору.
Представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 8022,50 грн.
На підтвердження витрат на правничу допомогу до заяви долучено копії договору про надання правничої допомоги від 16.07.2025, додаткової угоди від 01.01.2026; акту прийому-передачі наданих послуг від 15.01.2026; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреності.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
За результатом оцінки доказів суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн відповідатимуть критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
Керуючись ст. 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 7731 (сім тисяч сімсот тридцять одна) грн 67 коп. з яких: 4400 (чотири тисячі чотириста) грн 00 коп. сума виплаченого страхового відшкодування, 2776 (дві тисячі сімсот сімдесят шість) грн 19 коп. інфляційні втрати, 555 (п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 48 коп. три відсотки річних.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» судовий збір в розмірі 1464 (одна тисяча чотириста шістдесят чотири) грн 32 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні найменування сторін та інших учасників справи:
Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», код ЄДРПОУ 39433769, місцезнаходження: вул. Васильківська, 14, м. Київ, 03040;
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Д. В. Свояк