Справа № 750/3767/26
Провадження № 2/750/2364/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
судді Косенка О.Д.,
секретар – Суконнова В.М., 
за участі представника Позивача Акуленко Л.В., 
відповідача ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за отримані послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання.

встановив:

31 березня 2026 року Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради (далі – Позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 (далі – Відповідач) заборгованості за отримані послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у якому Відповідач є власником нежитлового приміщення загальної площею 50,1 кв.м (колишня кв. 47).
29 вересня 2023 року па офіційному веб-сайті комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради було опубліковано Типовий індивідуальний договір про падання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, текст яких знаходиться у вільному доступі. Нежитлове приміщення, власником якого є Відповідач, є невід`ємною частиною житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно, вона є співвласником житлового будинку, а співвласники даного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Тому, між сторонами діють Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є укладеними відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до договірних умов Позивач виконав свої зобов`язання перед Відповідачем щодо надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води. Проте, Відповідач в порушення умов укладеного договору та вимог чинного законодавства не виконав свої зобов`язання не провів оплату своєчасно та в повному розмірі по виставленим Позивачем рахункам-фактурам, в зв`язку з чим утворилася заборгованість за послугу з постачання теплової енергії в сумі 20 513,31 грн за період з 01.10.2023 по 31.10.2024 (включно), за послугу з постачання гарячої води в розмірі 1317,48 грн, за період з 01.10.2023 по 31.03.2025 (включного), які Позивач просить стягнути з Відповідача, а також понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору.
Ухвалою суду від 01.04.2026 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників, сторонам надано строк для подачі заяв по суті справи.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, Відповідач отримала копію ухвали суду та матеріали позову 07.04.2026, про що свідчить підпис у повідомленні.
В установлений судом строк відзив на позов до суду не надійшов, натомість від Відповідача 18.05.2026 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій документів.
Відповідно до частин третьої-п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідач у судовому засіданні пояснила, що причиною пропуску строку для подачі доказів була зайнятість юриста. Указану обставину суд не вважає поважною причиною неподання доказів у встановлений строк, а тому до розгляду подані Відповідачем документи не приймає.
У судовому засіданні представник Позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні змісту позову. Крім того, вказала, що з 2023 року Позивач прийняв на баланс цілісний майновий комплекс Чернігівської ТЕЦ та з цього часу почав надавати послуги з теплопостачання та постачання гарячої води абонентам у м. Чернігові. Послугами гарячого водопостачання Відповідач дійсно не користується, у зв`язку з тим, що з ініціативи власника приміщення було здійснено відключення такої послуги з демонтажем відповідної комунікаційної системи. У зв`язку з цим у складі послуги гарячого водопостачання Відповідачу не нараховується плата за споживання послуги, проте у відповідності до умов Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання гарячої води, а також відповідної Методики, затвердженої Мінрегіону, здійснюється нарахування абонентської плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем  гарячого водопостачання (ГВП) та плати за функціонування внутрішньобудинкової системи, тобто за теплову енергію, витрачену на підтримку постійної циркуляції гарячої води в трубах всього будинку. Також представник Позивача вказала, що у нежитловому приміщенні, належному Відповідачу, дійсно встановлено індивідуальний прилад обліку теплопостачання, проте останню технічну повірку він проходив у 2016 році. Така повірка має проводитися кожні чотири роки за ініціативою споживача, а якщо прилад обліку теплової енергії не повірений, нарахування плати за надані послуги теплопостачання здійснюється у відповідності до показників загальнобудинкового приладу комерційного обліку теплопостачання, за розрахунковою формулою згідно з Методикою, затвердженою Мінрегіону. Представник Позивача звернула увагу суду, що згідно з поясненнями Відповідача, вона самостійно з власної ініціативи обмежила доступ тепла до належного їй приміщення, що не звільняє її від оплати послуги за відповідним тарифом, розрахованим на основі показників загальнобудинкового вузла комерційного обліку, з огляду на неможливість врахування показників неповіреного внутрішьоквартирного індивідуального приладу обліку теплової енергії. 
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що у період, за який нараховано Позивачем заборгованість за надані послуги, фактично такі послуги Відповідачем не отримувалися. Так, технічні комунікації для постачання гарячої води у нежитловому приміщенні відсутні взагалі, тому дана послуга не може надаватися. Послугою теплопостачання Відповідач також не користувалася, перекривши доступ теплової енергії до приміщення. У приміщенні встановлено автономний лічильник спожитої теплової енергії, який постановлений на облік у Позивача, а тому Відповідач вважала, що відсутність споживання тепла, а отже і необхідності сплачувати на нього, буде підтверджено саме показниками індивідуального лічильника. Відповідач стверджує, що вимоги Позивача про стягнення коштів є безпідставним, оскільки заборгованість нарахована за послуги, які фактично не надавалися.
Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач є теплопостачальної організацією та виконавцем послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується роздруківкою витягу з переліку житлових будинків в яких КП «ТКЕ» ЧМР є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води (а.с. 25).
Відповідач ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення загальною площею 50,1 кв.м по АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 07.02.2007 (а.с. 10-11), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Чернігівського міського бюро технічної інвентаризації від 07.02.2007 № 13488244 (а.с.12) та Витягом з рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради «Про переведення квартир з житлового фонду до нежитлового в Деснянському районі» № 97 від 16.04.2007 (а.с. 13).
Відповідно до частини 4 статті 319 та статті 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або Законом.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
За змістом приписів частини 2 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Положеннями частини 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регламентовано, що договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву кореспондується, визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону, обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Згідно із положеннями ст. 66, 67, 68, 162 Житлового кодексу України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в житловому приміщенні осіб, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця.
Згідно статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
29 вересня 2023 року на офіційному веб-сайті комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради було опубліковано Типовий індивідуальний договір про падання послуги з постачання теплової енергії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1182 від 11.12.2019, тексти яких знаходяться у вільному доступі за посиланням https://tke.cn.ua/?page_іd=152.
Згідно п. 2 Договору з постачання теплової енергії та п. 2 Договору з постачання гарячої води ці договори набувають чинності після 30 днів з моменту розміщення їх на офіційному веб-сайті Виконавця.
Нежитлове приміщення, власником якого є Відповідач, є невід`ємною частиною житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно, ОСОБА_1 є співвласником житлового будинку. Співвласники даного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Тому, між сторонами діють Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води.
Факт отримання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 , в якому знаходиться нежитлове приміщення Відповідача, яке має єдину з будинком систему опалення та гарячого водопостачання, підтверджується розпорядженнями Чернігівської міської ради «Про початок опалювального періоду 2023/2024 років на території міста Чернігова» від 17.10.2023 № 113-р, «Про завершення опалювального періоду 2023-2024 років на території міста Чернігова» від 27.03.2024 № 55-р, «Про початок опалювального періоду 2024/2025 років на території міста Чернігова» від 14.10.2024 № 116-р, «Про завершення опалювального періоду 2024-2025 років» від 14.04.2025 № 35-р, відповідно до яких КП «ТКЕ» ЧМР розпочинало і закінчувало опалювальні періоди в м. Чернігові (а.с. 33-35), а також Переліками житлових будинків з датами підключення на опалювальний сезон 2023-2024, 2024-2025 та Переліками житлових будинків з датами відключення на опалювальний сезон 2023-2024, 2024-2025 з датами підключення таких послуг (а.с. 37-40). Часткова оплата Відповідачем рахунків підтверджується копіями платіжних інструкцій № 42 від 31.12.2024, № 60 від 13.02.2025 (76-77).
Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 30.11.2023 № 757 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її транспортування та постачання, послуги з постачанні теплової енергії, послуги з постачання гарячої води Комунальним підприємством «ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» Чернігівської міської ради для потреб населення, бюджетних установ, релігійних організацій, інших споживачів» (а.с. 26-27) встановлено тариф на опалювальний період 2023-2024 років.
Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 30.09.2024 № 651 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її транспортування та постачання, послуги постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води комунальному підприємству «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради для потреб населення, бюджетних установ?релігійних організацій, інших споживачів» (а.с. 28) встановлено двоставкові тарифи на період з 01.10.2024 до 30.09.2025 включно.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).
Суд вважає доводи Позивача такими, що підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а також відповідними розрахунками, з посиланням на нормативні акти, що визначають підстави і порядок нарахування плати за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання.
Так, вартість послуг Позивачем обраховано на підставі тарифів на послуги опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання гарячої води для населення, які затверджені відповідними постановами НКРЕ та рішеннями Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, зокрема, № 757 від 30.11.2023 та № 651 від 30.09.2024 (а.с. 26-29), з урахуванням кількісних показників споживання тепла по будинку та по квартирах, обладнаних приладами індивідуального обліку.
Також судом встановлено, що з 29.10.2023 у правовідносинах між Позивачем та Відповідачем діють Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води.
Згідно з п. 11 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та п. 12 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» розподіл обсягу наданих послуг здійснюється за даними комерційного або розподільного засобу обліку.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії/вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті.
Для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою.
25 січня 2019 року набула чинності Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика №315). Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби здійснюється відповідно до Розділу IV Методики №315.
Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.
Пунктом 5 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії встановлено, що обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо, частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Приписами п. 30 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Правил з надання послуги з постачання гарячої води та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.
Згідно п. 11 Типового індивідуального договору обсяг спожитої послуги, визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315.
Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби здійснюється відповідно до Розділу IV Методики.
Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не с самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.
Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.
Послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами № 1182. До багатоквартирного житлового будинку, в якому розташоване приміщення Боржника забезпечено подачу гарячої води.
Будинок АДРЕСА_1 , обладнаний комерційним приладом обліку теплової енергії Sиреrсаl 531 заводський номер 15447217, що підтверджується копією Переліку житлових будинків в яких Позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.
Відповідно до п. 5 Договору з постачання гарячої води виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу гарячої води, спожитої у будинку, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються та розподіляються відповідно до Методики та розподіляються на всіх споживачів, у тому числі тих, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.
Пунктом 15 Правил № 1182 визначено, що обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), розраховується та розподіляється між усіма споживачами відповідно до Методики розподілу.
Відповідно до п. 12 Договору з постачання гарячої води обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг гарячої води, спожитої в будинку, за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики. Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) розраховується відповідно до Методики.
Згідно п. 2 Розділу 1 Методики обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) - втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, у тому числі в індивідуальному тепловому пункті.
Згідно п. 8 розділу V Методики обсяг теплової енергії, витраченої на забезпеченн функціонування внутрішньобудннкової системи ГВП, розподіляється між усіма власникам (співвласниками) приміщень у будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним  опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) незалежно від обсягу спожитої гарячої води у кожному розрахунковому періоді в опалювальний і міжопалювальний період пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів житлових/нежитлових приміщень.
Згідно з п. 30 Договору з постачання теплової енергії споживач вносить однією сумою плат виконавцю, яка складається з плати за послугу, визначеної відповідно до Правил № 830 т Методики, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тариф та обсягу її споживання; та плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів Україні інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://tke.cn.ua.
Також відповідно до п. 30 Договору з постачання гарячої води Споживач вносить однією сумою плат виконавцю, яка складається з плати за послугу, визначеної відповідно до Правил № 1182 та Методики, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тариф та обсягу спожитої гарячої води або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку; плати за витрати теплової енергії, забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (з наявності циркуляції), що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на послугу постачання теплової енергії та визначеного обсягу відповідно до Методики; та плати з абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб сайті органу місцевого самоврядування та/або веб-сайті виконавця https://tke.cn.ua.
Суд не погоджується з доводами Відповідача щодо необгрунтованості вимоги Позивача про оплату послуг, які фактично не отримувалися Відповідачем, оскільки їх нарахування передбачене відповідними підзаконними нормативно-правовими актами. 
Так, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будинку АДРЕСА_1 теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315.
Відповідно до п. 2 Розділу II Методики загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення, у відповідності до формули 1.
Отже, загальний обсяг спожитої у будинку Відповідача теплової енергії на опалення визначено за формулою 1 п. 2 Розділу II Методики.
Обсяг загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку Відповідача визначено спрощено відповідно до п. 8 Розділу IV Методики: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку із застосуванням скорегованого коефіцієнту відповідно до формули 25, 26 п. 9 Розділу IV Методики.
Відповідно до п. 12 Розділу IV Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.
У будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється згідно п. 6 Розділу ПІ Методики.
Отже, обсяг спожитої теплової енергії Відповідачу, приміщення якого не оснащено приладом розподільного обліку теплової енергії, розподіляється пропорційно до його загального/опалювальної площі/об`єму за формулою 16 Методики.
Відповідно до п. 5 Договору з постачання гарячої води виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) в строки і на умовах, що визначені цим договором. 
Згідно п. 13 Правил № 1182 відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), який розраховується та розподіляється між усіма споживачами згідно з пунктом 15 цих Правил.
Пунктом 15 Правил № 1182 визначено, що обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), розраховується та розподіляється між усіма власникам (співвласниками) приміщень у будівлі/будинку відповідно до Методики розподілу.
Також суд вважає такими, що повністю узгоджуються із вимогами законодавства, підстави нарахування Відповідачу плати за абонентське обслуговування.
Плата за абонентське обслуговування, визначається відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-УІІ від 09.11.2017, Правил № 830, Правил № 1182 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем при надання комунальних послуг».
Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води (пункт 39 Правил № 1182).
За приписами п.п. 3 п. 41 Договору з постачання теплової енергії та п.п. 3 п. 41 Договору з постачання гарячої води Споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, відшкодувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання(за наявності циркуляції), а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цими договорами.
Так, судом встановлено, що Позивач виконав свої зобов`язання перед Відповідачем щодо надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води, що підтверджується актами прийому- передачі, рахунками-фактурами, переліками житлових будинків з датами підключення/відключення на опалювальні сезони, розрахунками боргу.
Проте, Відповідач в порушення умов укладеного договору та вимог чинного законодавства не виконав свої зобов`язання не сплатив своєчасно та в повному розмірі по виставленим Позивачем рахункам-фактурам, в зв`язку з чим зі своєї вини створив заборгованість за послугу постачання теплової енергії в сумі 20 513,31 гри за період з 01.10.2023 по 31.10.2024 (включно), за послугу з постачання гарячої води в розмірі 1317,48 гри, за період з 01.10.2023 по 31.03.2025 (включного), що підтверджується наданими Позивачем Розрахунками (а.с. 43-45, 50-52).
Відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача за прострочення оплати послуги з постачання теплової енергії складає 2 311,30 грн, що підтверджується розрахунком Позивача (а.с. 46).
Сума 3% річних, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, за прострочення оплати послуги з постачання теплової енергії складає 625,18 грн (а.с. 47).
Сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, за несвоєчасну сплату прийнятої послуги з постачання гарячої води складає 144,68 грн. (а.с. 53).
Сума 3% річних, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, за несвоєчасну сплату послуги з постачання гарячої води складає 43,54 грн (а.с. 54). 
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат.
15 серпня 2024 року ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова за заявою ОСОБА_1 скасував судовий наказ по справі № 750/9600/24 про стягнення на користь КП "Теплокомуненерго" Чернігівської міської ради заборгованості за послугу постачання теплової енергії та за послуги з постачання гарячої води та роз`яснено стягувачу його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
При зверненні до Деснянського районного суду м. Чернігова з заявою про видачу судового наказу КП "ТКЕ" ЧМР сплатило судовий збір у сумі 302,80грн. (платіжна інструкція № 1707 від 02.07.2024, яка знаходиться в матеріалах справи № 750/9600/24).
Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Отже, сума судового збору, сплачена при подачі позовної заяви становить 3025,80 грн (3328,00 грн - 302,80 грн), які мають бути стягнуті з Відповідача у відповідності до положень ст. 134 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд 
ухвалив:

Позов Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради (вул. Ушинського, 23, м. Чернігів, 14014, код ЄДРПОУ 44819434) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за отримані послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради заборгованості в сумі 20 513 (двадцять тисяч п`ятсот тринадцять) гривень 31 копійку за надану послугу з постачання теплової енергії, інфляційних втрат в сумі 2311 (дві тисячі триста одинадцять) гривень 30 копійок, 3% річних в сумі 625 (шістсот двадцять п`ять) гривень 18 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради заборгованості в сумі 1 317 (одна тисяча триста сімнадцять) гривень 48 копійок за надану послугу з постачання гарячої води, інфляційних втрат в сумі 144 (сто сорок чотири гривні) 68 копійок, 3% річних в сумі 43,54 (сорок три) гривні 54 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради 3 328,00 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення небуло вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 01.06.2026.

Суддя        Олег КОСЕНКО