Справа № 524/1337/26
Провадження № 2/524/2491/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року м. Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючого судді Колеснікової О.М.,
секретар судового засідання – Мирошніченко А.В.,
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Автозаводського районного суду м. Кременчука цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив :

18.02.2026 до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач просив стягнути з відповідачки на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за кредитним договором №5063300 від 25.10.2024 року, що становить 49788 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом – 10800 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами –38988,00 грн. та судові витрати.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 25.10.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 був укладений Договір №5063300 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у сумі 10800 грн.Строк кредитування – 360 днів, стандартна відсоткова ставка – 1% в день.
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Відповідачка умови Кредитного договору не виконала, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернула.
02.06.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» було укладено Договір факторингу №02-1/06/2025, згідно якого ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» отримало право вимоги до відповідачки за Договором №5063300 від 25.10.2024 року.
Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано докази.
Представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду в судове засідання не прибув, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.
Відповідачка, належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду в судове засідання не прибула, про причини своєї неявки суду не повідомила, своїм правом на подачу відзиву не скористалася.
За ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ураховуючи те, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.ст.280-281 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд установив, що 25.10.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»та  ОСОБА_1 було укладено електронний Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5063300. (далі – Кредитний договір) 
Вказаний договір укладено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), про що зазначено у самому договорі після реквізитів сторін.
Суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно із ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
За умовами укладеного Кредитного договору  ОСОБА_1 отримала від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»кредит в сумі 10800 гривень. (п.1.2)
Строк кредитування - 360 календарних днів, періодичність платежів – кожні 15 днів. (п.1.3)
Стандартна процентна ставка становить 1% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування. (п.1.4.1)
Мета отримання кредиту – споживчі потреби. (п.1.8)
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці кредитні кошти, що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 10.06.2025 року Вих. №20250610-2164 про здійснення перерахунку. /а.с.42/
Крім того, судом було задоволено клопотання представника позивача та витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» докази. Відповіддю АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 22.04.2026 було підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту, також банк повідомив, що за період часу з 25.10.2024 по 30.10.2024 за її рахунком було зарахування коштів на суму 10800 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором, наданого первісним кредитором, станом на 02.06.2025 року загальна сума заборгованості відповідача становила 40068,00 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом – 10800 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 23868 грн., штрафні санкції – 5400,00 грн. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором, наданого позивачем, станом на 20.10.2025 року було нарахованого додатково 15120,00 грн. процентів за користування кредитом. 
02.06.2025 року між ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір факторингу №02-1/06/2025, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується передати ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за плату, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» зобов`язується прийняти належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і боржниками. 
Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №02-1/06/2025 від 02.06.2025 року підтверджено факт передачі Реєстру Боржників від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». 
Згідно з Реєстром боржників до Договором Факторингу №02-1/06/2025 від 02.06.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступив право вимоги заборгованості ОСОБА_1 в сумі 40068,00 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом – 10800 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 23868 грн., штрафні санкції – 5400,00 грн.
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно змісту ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором на законних підставах.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Суд приймає до уваги розрахунки заборгованості надані первісним кредитором та позивачем, оскільки вони узгоджуються з умовами укладеного договору, відповідачка розрахунку заборгованості не оспорювала.
З огляду на те, що судом встановлено, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з такого.
При зверненні до суду ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» було сплачено 2662 грн. 40 коп. судового збору.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн., суд виходить з наступного.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження надання правничої допомоги та понесених витрат на правничу допомогу позивачем додано до позову договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024 року, додаткову угоду №1 до Договору №01/08/2024-А від 09.12.2025 року, акт прийому-передачі виконаних робіт згідно договору від 15.12.2025, детальний опис робіт (наданих послуг) №5063300, заявку №5063330 на виконання доручення від 01.07.2025.
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі №756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі №701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі №530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі №367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Враховуючи наведене, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, суд звертає увагу на той факт, що поданий позов про стягнення відповідача заборгованості за кредитним договором не є унікальним за своєю суттю, а тому не представляє значної складності.
За таких обставин суд доходить висновку про неспівмірність заявленої вартості витрат на правничу допомогу і вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», з 10000 грн. до 3000 грн.
На підставі наведеного, керуючись статтями 10,12,81,141,258,259,263,265,280-284 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за кредитним договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5063300 від 25.10.2024 року у розмірі 49788 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом – 10800 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 38988,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» судовий збір в розмірі 2662 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», код ЄДРПОУ 40966896, адреса місцезнаходження: 04070, місто Київ, вул.Глибочицька, будинок 40, приміщення 19 літ. «Н», «П».
Відповідач –ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 19 червня 2026 року.

Суддя О.М.Колеснікова