Справа № 296/1450/26
2/296/2408/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

01 червня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Рожкової О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
1.1. Представник ТОВ «Коллект Центр» (позивач) – Ткаченко М.М. звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_1 (відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4238279 від 30.05.2021 у розмірі 17 812,15 грн. Також просила стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн.
1.2. В обґрунтування позову зазначала, що 30.05.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір №4238279 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 5 400 грн.; строк кредиту 30 днів; відсоткова ставка – 1,90% в день. 
1.3. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 5 400 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. У свою чергу, ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим має заборгованість за договором в розмірі 17 812,15 грн., яка складається із: суми кредиту – 5 400 грн.; суми процентів за користування кредитом – 12 312 грн., інфляційні збитки – 86,40 грн та 3% річних – 13,75 грн. 
1.4. Зазначала, що 24.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до позичальників, в тому числі до боржника за договором №4238279 від 30.05.2021. Відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги за договором №4238279 від 30.05.2021 укладеним з відповідачем в сумі 17 812,15 грн., яка складається із: суми кредиту – 5 400 грн.; суми процентів за користування кредитом – 12 312 грн., інфляційні збитки – 86,40 грн та 3% річних – 13,75 грн. Враховуючи вищевикладене просила задовольнити позов в повному обсязі.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН
2.1. 19.02.2026 ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі №296/1450/26, яку вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
2.2. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання. Однак, поштове відправлення адресоване ОСОБА_1 повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.167-168). 
2.3. Відповідно до норм ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
2.4. У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у cправі №910/1730/22 зазначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі №910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі №911/3113/20).
2.5. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.
2.6. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
2.7. Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи в порядку, передбаченому частиною 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (https://kl.zt.court.gov.ua/sud0609/gromadyanam/vukluk_do/1976115) (а.с.166).
2.8. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (частина 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України).
2.9. Враховуючи, що розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, вжиття судом заходів повідомлення відповідача про розгляд справи, передбачених процесуальним законом, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
3.1. 30.05.2021 між ТОВ «Авентус Україна» як позикодавцем та ОСОБА_1 як позичальником укладений договір №4238279 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на споживчі потреби в загальній сумі 5400 грн терміном на 30 днів, а споживач одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с.11-19).
3.2. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором С661048 30.05.2021 14:38:12.
3.3. У пункті 1.5.1 вказаного договору сторони погодили стандартну процентну ставку 1,99% в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору, якщо не виконанні умови для застосування зниженої процентної ставки.
3.4. У пункті 1.5.2 договору сторони погодили знижену процентну ставку 1,425% в день та застосовується якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою здійснить повне погашення кредитної заборгованості протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк. 
3.5. Відповідно до п.1.7 орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 24079,41% річних, за зниженою відсотковою ставкою – 7497,59% річних.
3.6. Відповідно до п.2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 .
3.7. Пунктом 3.1 договору погоджено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.
3.8. Пунктом 4.1 строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2 - 4.5 договору.
3.9. Споживач у випадку, якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п.4.2.2 договору (п.4.2 договору).
3.10. Згідно з п.4.2.2 договору, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 години з моменту вчинення вказаної дії споживачем. Якщо Споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство у спосіб визначений договором.
3.11. Пунктом 4.2.3 кредитного договору встановлено, що кредитодавець має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення Споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку користування кредитом шляхом направлення Споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в Договорі.
3.12. Пунктом 4.3.1 сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль.
3.13. Додатком №1 до вказаного договору погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, реквізити для оплати (а.с.20).
3.14. Відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому міститься основна інформація щодо умов кредитування (а.с.21-25).
3.15. На підтвердження фактичного переказу коштів позивачем до позову додано лист ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №7/17461 від 10.11.2025, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» 30.05.2021 перерахувало 5400 грн на банківську картку НОМЕР_2 яка належить ОСОБА_1 (а.с.34-38).
3.16. 24.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №4238279 про надання споживчого кредиту від 30.05.2021 (а.с.55-63).
3.17. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №24-01/2022 від 24.01.2022 та акту прийому-передачі реєстру боржників від 24.01.2022, ТОВ «Вердикт Капітал» з 24.01.2022 набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі до боржника за договором №4238279 про надання споживчого кредиту від 30.05.2021 в сумі 17 712 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту – 5400 грн.; сума заборгованості за відсотками – 12 312 грн (а.с.73, 74, 75-78, 79).
3.18. Відповідно до платіжного доручення №323110003 від 24.01.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» згідно договору факторингу №24-01/2022 від 24.01.2022 здійснило оплату на користь ТОВ «Авентус Україна» в сумі 1 164 954,68 грн (а.с.72)

3.19. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №4238279 про надання споживчого кредиту від 30.05.2021 (а.с.80-90).
3.20. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 та акту прийому-передачі реєстру боржників від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» з 10.01.2023 набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі до боржника за договором №4238279 про надання споживчого кредиту від 30.05.2021 в сумі 17 812,15 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту – 5400 грн.; сума заборгованості за відсотками – 12 312 грн (а.с.104, 105, 106-109, 110).
3.21. Відповідно до розрахунків заборгованості ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 17 812,15 грн., яка складається із: суми кредиту – 5400 грн.; суми процентів за користування кредитом – 12 312 грн., інфляційні збитки – 86,40 грн та 3% річних – 13,75 грн (а.с.42-54).

IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
4.1. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
4.2. За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
4.3. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).
4.4. Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».
4.5. Відповідно до статті 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми.
4.6. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.
4.7. В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
4.8. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
4.9. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
4.10. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

4.11. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
4.12. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
4.13. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
4.14. Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
4.15. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
4.16. Згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
4.17. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
4.18. Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
4.19. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
4.20. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
4.21. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
4.22. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ
5.1. З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2021 між ТОВ «Авентус Україна» як позикодавцем та ОСОБА_1 як позичальником укладений договір №4238279 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на споживчі потреби в загальній сумі 5400 грн терміном на 30 днів, а споживач одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
5.2. Сторонами також погоджено стандартну процентну ставку 1,90% в день, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору та знижену процентну ставку 1,425% в день, яка застосовується якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою здійснить повне погашення кредитної заборгованості протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк.

5.3. Також сторонами погоджено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.
5.4. Відповідно до листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №7/17461 від 10.11.2025, ТОВ «Авентус Україна» 30.05.2021 перерахувало 5400 грн на банківську картку НОМЕР_2 яка належить ОСОБА_1 .
5.5. Суд звертає увагу на те, що первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна» є фінансовою, а не банківською установою. Враховуючи положення Закону України «Про платіжні послуги», інформаційний лист платіжного сервісу (платіжної системи), через який здійснювалося перерахування коштів, є первинним обліковим документом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити.
5.6. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про платіжні послуги» прямо зобов`язує платіжного оператора надавати детальну інформацію про платіжну операцію (ч. 4 для платника, ч. 5 для отримувача, а також ч. 3, якщо є послуга ініціювання платежу). Це підтверджує право кредитора (як платника) та позичальника (як отримувача) вимагати таку інформацію.
5.7. Пункти 4 та 5 частини 4 та 5 вказаної статті відповідно чітко визначають, яка інформація має бути надана після виконання операції. Це включає: відомості для ідентифікації операції (що є суттю звіту/листа, який кредитор отримує від платіжного оператора); інформацію про отримувача (номер картки/рахунку позичальника), суму платіжної операції, дату і час зарахування коштів на рахунок отримувача.
5.8. Наданий позивачем лист ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №7/17461 від 10.11.2025 містить інформацію про перерахування коштів на банківську картку НОМЕР_2 , визначену відповідачем в договорі №4238279 від 30.05.2021 (п.2.1 договору), що у сукупності з іншими доказами, такими як укладений договір та розрахунок заборгованості, належним чином підтверджує факт надання кредитних коштів відповідачу у розмірі 5400 грн.
5.9. Враховуючи, що платіжні операції в даному випадку здійснювалися через небанківську платіжну систему, відтак, вказаний лист є належними первинними документами, що підтверджують транзакцію про перерахування 5400 грн на банківський рахунок НОМЕР_2 .
5.10. Таким чином, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.
5.11. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
5.12. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
5.13. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано.
5.14. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
5.15. 24.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №24-01/2022, підписано реєстр боржників та акт прийому-передачі реєстру боржників, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальника за договором №4238279 про надання споживчого кредиту від 30.05.2021.

5.16. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, підписано реєстр боржників та акт прийому-передачі реєстру боржників, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №4238279 про надання споживчого кредиту від 30.05.2021.
5.17. Суд визнає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
5.18. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 січня 2026 року викладеними у справі №727/2790/25 (провадження №61-13862св25).
5.19. Відповідно до розрахунків заборгованості ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 17 812,15 грн., яка складається із: суми кредиту – 5400 грн.; суми процентів за користування кредитом – 12 312 грн., інфляційні збитки – 86,40 грн та 3% річних – 13,75 грн.
5.20. Відповідно до карти обліку договору слідує, що відповідачем на виконання умов договору 26.06.2021 сплачено 2154 грн., які зараховані на оплату процентів.
5.21. Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №342/180/17 від 03.07.2019, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, тоді як строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
5.22. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 5400 грн є обґрунтованими та доведеними.
5.23. Щодо стягнення відсотків.
5.24. У пункті 1.5.1 вказаного договору сторони погодили стандартну процентну ставку 1,99% в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору, якщо не виконанні умови для застосування зниженої процентної ставки.
5.25. У пункті 1.5.2 договору сторони погодили знижену процентну ставку 1,425% в день та застосовується якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою здійснить повне погашення кредитної заборгованості протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк.
5.26. Оскільки, ОСОБА_1 в межах строку кредитування, а саме: 26.06.2021 сплачено 2154 грн., які зараховані на оплату відсотків, до кредитних правовідносин застосовується стандартна відсоткова ставка в розмірі 1,99% в день, оскільки відповідачем не виконано умови п.1.5.2 договору.
5.27.Таким чином, відсотки за користування кредитом в межах погодженого сторонами строку, а саме з 30.05.2021 по 29.06.2021 становлять 3223,80 грн (із розрахунку 5400 грн х 30 днів х 1,99%).
5.28. Проте, у пункті 4.3.1 сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль.
5.29. Отже, сторонами погоджено автопролонгацію договору на строк 90 днів.
5.30. Оскільки, станом на день закінчення кредитного договору у ОСОБА_1 була наявна заборгованість по тілу кредиту в сумі 5400 грн строк дії договору продовжено на 90 днів зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 1,99% в день.
5.31. Таким чином, відсотки за користування кредитом в межах автопролонгованого періоду, а саме з 30.06.2021 по 27.09.2021 становлять 9671,40 грн (із розрахунку 5400 грн х 90 днів х 1,99%).
5.32. Відтак, загальний розмір відсотків за користування кредитом складає 12 895,20 грн.
5.33. На погашення відсотків ОСОБА_1 сплачено 2154 грн., відтак заборгованість за відсотками складає 10 741,20 грн., яка підлягає стягненню на користь ТОВ «Коллект Центр». 
5.34. Щодо стягнення платежів по ст. 625 ЦК України.
5.35. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
5.36. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
5.37. Відтак, позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснений розрахунок платежів по ст. 625 ЦК України після 24 лютого 2022 року, відтак позовні вимоги у вказаній частині є необґрунтованими та не підлягаю задоволенню.
5.38. Таким чином, враховуючи, що позивач надав відповідачу обумовлені договором від 30.05.2021 грошові кошти, шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок, вказаний позичальником, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за договором не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 16 141,20 грн., з яких: тіло кредиту – 5400 грн та проценти – 10 741,20 грн., а в решті позову слід відмовити.

VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
6.1. За правилами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позову (90,62%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 412,67 грн за подання позовної заяви до суду.
6.2. Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
6.3. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
6.4. Згідно із статтею 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: - у разі задоволення позову - на відповідача; - у разі відмови в позові - на позивача; - у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
6.5. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
6.6. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
6.7. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
6.8. На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 (а.с.121-125), копію прайс-листу (а.с.129-131), копію заявки на надання юридичної допомоги №2427 від 01.12.2025 (а.с.132), копію витягу з акту №17 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025 (а.с.133), згідно якого загальна вартість витрат на правову допомогу складає 9 000 грн.
6.9. Разом з тим суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 17 812,15 грн. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.
6.10. Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
6.11. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
6.12. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
6.13. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.
6.14. Крім того, суд звертає увагу на те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Наведене узгоджується з висновками викладеними в додатковій постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі №910/5724/23. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі №911/2737/17.
6.15. Таким чином, з урахуванням наявних у справі доказів фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторін, суд дійшов висновку про відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн., шляхом їх стягнення з ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263, 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором №4238279 від 30.05.2021 у розмірі 17 812 (сімнадцять тисяч вісімсот дванадцять) гривень 15 копійок, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 412 (дві тисячі чотириста дванадцять) гривень 67 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

3. У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»,
місцезнаходження за адресою:
01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3 офіс 306,
код ЄДРПОУ 44276926.

Відповідач:
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
зареєстроване місце проживання за адресою:
АДРЕСА_1 , 
РНОКПП: НОМЕР_3 . 

Суддя Олена РОЖКОВА