Справа № 146/2/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2026 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Пилипчука О.В.
з участю секретаря судового засідання Баранецької О.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Томашпіль цивільну справу
ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Томашпільська селищна рада Тульчинського району Вінницької області 
вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно 
представник відповідача: адвокат Щетніцький В.С.
представник відповідача: Щербатий А.І.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
05 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 . 
Даний позов обґрунтовано наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 - мати позивача.
Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі земельна ділянка і житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .
11 травня 2012 року ОСОБА_2 було складено заповіт, згідно якого позивачу було заповідане все майно.
Після смерті матері, позивач спадщину прийняла та оформила право власності на землю.
Право власності на житловий будинок не оформила, так як він належав співмешканцю матері ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Мати позивача знаходилась на утриманні ОСОБА_3 та фактично успадкувала даний будинок, так як на день смерті спадкодавця проживала разом з ним, але своє право на спадкове майно не оформляла. 
Позивач після смерті матері залишилася проживати в будинку.
26 червня 2026 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої зазначив, що просить визнати за ОСОБА_1 право власності за законом на спадкове майно, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , право власності за яким зареєстровано за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 06 січня 2026 року відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 17 лютого 2026 року.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 17 лютого 2026 року підготовче засідання відкладено на 23 березня 2026 року.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 23 березня 2026 року підготовче засідання відкладено на 21 травня 2026 року.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 21 травня 2026 року підготовче засідання відкладено на 26 червня 2026 року.
26 червня 2026 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог.
Доводи учасників справи.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Щетніцький В.С. уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Представник відповідача Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Щербатий А.І. в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Суд, заслухавши представників сторін, оцінивши належність та достовірність доказів, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.
Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).
Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Вапнярки, Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_2 . 
До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. 
Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в день смерті спадкодавця ОСОБА_2 . 
В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. 
Відповідно до ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 
Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.01.1998, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 .
До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. 
Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в день смерті спадкодавця ОСОБА_3 .
В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року), який відповідно підлягає застосуванню для вирішення цих спірних правовідносин.
За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.
Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)).
Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР - перша черга спадкоємців за законом-при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР - при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).
Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.
Згідно довідки № 15-04/12/46 від 07.03.2025 Паланського старостинського округу Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємцем вважається згідно рішення Томашпільського районного суду від 15 липня 1998 року утриманка ОСОБА_2 .
Згідно витягу з погосподарської книги від 06.11.2025 № 14-11-12/76, за особовим рахунком НОМЕР_2 головою двору значиться ОСОБА_3 , його дружиною ОСОБА_5 , його дочкою ОСОБА_6 .
Згідно копії рішення Томашпільського районного суду від 15 липня 1998 року, вирішено позовну заяву ОСОБА_2 задоволити, встановити факт її знаходження на утриманні ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно копії ухвали Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2025 року у справі № 146/1700/25, виправлено описку у резолютивній частині рішення Томашпільського районного суду від 15 липня 1998 року, а саме замінено не вірно зазначене прізвище " ОСОБА_8 " на вірне прізвище " ОСОБА_8 ».
Згідно відповіді державного нотаріального архіву Вінницької області від 21.01.2026 №91/01-17 на запит суду спадкова справи після померлого ОСОБА_3 не заведена.
Таким чином, ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_10 фактично прийняла.
Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_2 та спадкоємцем ОСОБА_1 підтверджується копіями свідоцтва про народження та витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища останньої.
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 лютого 2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 180 справа № 227/2023, ОСОБА_1 є спадкоємицею зазначено в заповіті майна ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки, площею 1,7794 га, кадастровий номер 0523983800:04:000:0052.
Таким чином, ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла.
Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 .
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5-126, в якому зокрема роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1995 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. 
Згідно копії свідоцтва на право власності на жилий будинок від 01 квітня 1988 року, ОСОБА_3 на праві власності належить жилий будинок по АДРЕСА_2 . 
Як видно з довідки Могилів-Подільського МБТІ від 04 липня 2013 року № 79, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 має загальну площу 75,60 кв.м.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.
Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Тиврівської державної нотаріальної контори спадкова справа на ім`я ОСОБА_2 була заведена за заявю ОСОБА_1 - позивача у справі.
Висновки суду за результатом розгляду справи.
Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.
Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За наведених обставин, враховуючи, що позивачем доведено, що вона є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2 і спадщину прийняла у передбачений законом термін, відповідачами визнано позовні вимоги ОСОБА_1 , визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що за ОСОБА_1 може бути визнано в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , що складається із житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 . 
Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Згідно довідки МСЕК серії 12 ААГ № 675215 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи.
Таким чином судові витрати слід віднести на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 220, 328, 396, 640, 657, 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст.. 1225, ч. 1, 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 12, 13, 76-89, 90, 95, 141, 163, 200, 263, 265, 293, 315, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 28.08.2023 органом 0534, РНКОПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ;
відповідач: Томашпільська селищна рада, Код ЄДРПОУ: 04326218, адреса: 24200, Вінницька область, Тульчинський район, селище Томашпіль, пл.Т.Шевченка, 4.

Повний текст рішення виготовлено: 26 червня 2026 року

Суддя:		  О. В.  Пилипчук