ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
12.06.2026	Справа № 910/3583/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Лиськова М.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "К-90" про ухвалення додаткового рішення у справі
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "К-90" 
вул. Бориспільська, 9, м. Київ, 02099
код ЄДРПОУ 43327089
до Держави-агресора російської федерації в особі Генеральної прокуратури 
російської федерації
вул. Велика Дмитрівка, 15А, м. москва, російська федерація
про стягнення збитків у розмірі 1 196 649,00 доларів США, що еквівалентно 
50 489 972,00 грн.
Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "К-90" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Держави-агресора російської федерації в особі Генеральної прокуратури російської федерації про стягнення збитків у розмірі 1 196 649,00 доларів США, що еквівалентно 50 489 972,00 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2026 справу №910/3583/26 передано на розгляд судді Лиськову М.О.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2026 відкрито провадження у справі №910/3583/26, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 22.04.2026.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2026 позовні вимоги задоволено повністю.
21.05.2026 до суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №910/3583/26 , в якій заявник просить суд стягнути з російської федерації в особі генеральної прокуратури російської федерації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "К-90" витрати на правничу допомогу в розмірі 220 000,00 грн.
Як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2026 у справі №910/3583/26 судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду даної справи, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.
Згідно з пунктом 3 частини першої, частинами другою і третьою статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Частинами першою і третьою статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої і частини п`ятої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
За приписами частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
ТОВ «К-90» уклало договір про надання правової допомоги від 05.09.2025 року №05/09/25/1 з адвокатом Єленич О.В., на підставі якого адвокат надала ТОВ «К-90» професійну правову допомогу в рамках справи №910/3583/26.
Сторони домовились, що оплата гонорару на суму 220 000,00 грн. здійснюється клієнтом після вирішення питання клієнта по суті або після набрання рішенням суду законної сили протягом 90 робочих днів з дня отримання рахунку виконавця. 
За результатом розгляду справі у суді першої інстанції на підтвердження надання правової допомоги сторонами договору підписано Акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 21.05.2026 р., яким підтверджено факт надання адвокатом Єленич О.В Позивачу правової допомоги в рамках справи №910/3583/26 на загальну суму 220 000,00 грн. Відповідно до акта наданих послуг від 21.05.2026, підписаного адвокаома та Товариством, адвокат передала, а відповідач прийняв такі послуги:
- Надання правової консультації клієнту;
- Збирання та аналіз доказів, необхідних для підготовки позову;
- Аналіз актуальної судової практики з аналогічних питань та формування правової позиції;
- Підготовка заяви про залучення до кримінального провадження як потерпілого до ГУ СБУ у місті Києві та Київський області;
- Підготовка Клопотання про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування до ГУ СБУ у місті Києві та Київський області;
- Підготовка позовної заяви, формування додатків до позову, переклад позовної заяви російською мовою, направлення відповідачу та подання позову до суду;
- Підготовка і подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції;
- Участь в судових засіданнях;
- Супровід судової справи № 910/3583/26.
При цьому, судом встановлено, що до переліку наданих послуг правничої допомоги, зазначених в детальному описі робіт, включено послугу компенсації витрат адвоката на формування додатків до позову, переклад позовної заяви російською мовою, направлення відповідачу та подання позову до суду, що не є витратами на правничу допомогу та не потребують професійних знань адвоката у галузі права.
Згідно з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду від 04.11.2019 по справі № 9901/264/19, такі вчинені адвокатом дії як оформлення копій письмових доказів, підготовка повного пакета документів для подачі до суду, надсилання документів поштою (представництво інтересів клієнта в поштовому відділенні) або подання їх до суду через канцелярію не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.
Визначені у детальному описі послуги з надання первинної консультації щодо можливості звернення до суду мають організаційний характер, є складовими підготовки позову та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, немає підтвердження, що клієнту разом із тим здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації.
Таким чином, вказані послуги не відповідають критерію реальності адвокатських витрат, яким має керуватися суд при визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу. Відповідні правові позиції викладені у постанові Великої Палати від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 15.11.2021 року у справі № 320/5284/19.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Верховний Суд також зазначив, що у такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04, п.269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019 Верховного Суду по справі №910/4515/18.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, а також обсяг наданих адвокатом Товариству послуг, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "К-90" та стягнення зі російської федерації в особі генеральної прокуратури російської федерації судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 120 000,00 грн. 
Керуючись статтею 123, 126, 129 і 244 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:
1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "К-90" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3583/26 задовольнити частково.
2. Стягнути з російської федерації в особі генеральної прокуратури російської федерації (125993, МСП-3, російська федерація, м. москва, вул. большая дмітровка, буд. 15а, будова 1; russian federation код ISO ru/rus 643) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "К-90" (вул. Бориспільська, 9, м. Київ, 02099; код ЄДРПОУ 43327089) 120 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
3. В іншій частині заяви відмовити.
4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може
бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов