ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

29607, м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1, e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, тел.(0382)71-81-84
_______________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" травня 2026 р. Справа № 924/255/26 
м. Хмельницький
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши заяву ПАТ "Інвестиційний фонд "Київська Русь-МДС" про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Приватного акціонерного товариства "Інвестиційний фонд "Київська Русь-МДС" м.Київ
до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" м.Хмельницький
про стягнення 75481,14 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2026 позов Приватного акціонерного товариства "Інвестиційний фонд "Київська Русь-МДС" до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" про стягнення 75481,14 грн задоволено. Вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" на користь Приватного акціонерного товариства "Інвестиційний фонд "Київська Русь - МДС" 75481,14 грн заборгованості з виплати дивідендів за 2024 рік, 1331,20 грн витрат зі сплати судового збору. Повернуто ПАТ "Інвестиційний фонд "Київська Русь - МДС" з Державного бюджету України 1331,20 грн сплаченого судового збору.
До суду 04.05.2026 від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою позивач просить ухвалити додаткове рішення по справі №924/255/26, яким стягнути з відповідача витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 25000,00 грн.
Ухвалою суду від 05.05.2026 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення від 04.05.2026 у справі №924/255/26 прийнято до розгляду, встановлено відповідачу строк для подання до суду письмових пояснень з викладенням правової позиції щодо поданої заяви до 08 травня 2026 року включно.
На адресу суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від 08.05.2026. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач вказує, що в процесі розгляду справи №924/255/26 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідач фактично визнав заявлені вимоги у частині заборгованості по сплаті дивідендів за 2024 рік в сумі 75 481,14 грн, у зв`язку з чим відпала об`єктивна необхідність у подальшій змагальності сторін щодо цього предмета спору. Звертає увагу, що обсяг фактичної роботи представника позивача свідчить про мінімальну складність справи та незначний обсяг наданих послуг, адже представник позивача просив розглядати справу без його участі у 1-му підготовчому засіданні; а на наступне судове засідання, представник брав участь у режимі відеоконференції. Фактично дана справа про стягнення заборгованості з виплати дивідендів не є складною ні з правової, ні з фактичної точки зору. Більше того, представник позивача вже здійснював підготовку аналогічних позовів в інтересах цього ж позивача у справах щодо стягнення заборгованості з виплати дивідендів, зокрема у справі № 924/926/25, що свідчить про наявність у нього сформованої правової позиції та напрацьованих процесуальних документів. Крім того, у даній справі предметом спору було стягнення заборгованості лише за один період - за 2024 рік, а відповідач фактично визнав основну суму заборгованості, що істотно зменшувало обсяг необхідної правничої допомоги та виключало потребу у складному доказуванні чи значному обсязі процесуальної роботи. За таких обставин заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг та фактично витраченим адвокатом часом, а тому є явно завищеними та підлягають зменшенню судом. Відповідач вказує, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що при визначенні розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має враховувати конкретні обставини справи, її складність, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, а також фінансовий стан обох сторін. Такий підхід відповідає принципам розумності, співмірності та справедливості, передбаченим статтею 129 Господарського процесуального кодексу України та усталеною судовою практикою. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення (заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в силу приписів статті 80 ГПК України), визнати витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн надмірними та такими, що не відповідають критеріям розумності та співмірності, встановленим статтями 126, 129 ГПК України. У разі задоволення заяви позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, зменшити розмір таких витрат до рівня мінімальної заробітної плати, визначеного Законом України "Про Державний бюджет України на 2026 рік".
При розгляді заяви Приватного акціонерного товариства "Інвестиційний фонд "Київська Русь-МДС" про ухвалення додаткового рішення суд враховує наступне.
Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Право особи на отримання правничої допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване у ст. 131-2 Конституції України, ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідних нормах Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При поданні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу позивачем дотримано ч. 8 ст.129 ГПК України, оскільки подано докази понесення судових витрат в межах встановленого п`ятиденного строку після ухвалення судом рішення від 05.05.2026 у справі №924/255/26.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Визначення договору про надання правничої допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленого у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Отже, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).
Як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів, між Приватним акціонерним товариством "Інвестиційний фонд "Київська Русь-МДС" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Протекція права" (адвокат) 01.02.2013 укладено договір №01/02/13-01 про надання правової допомоги (договір), згідно з п 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, адвокат зобов`язується надати клієнту визначену цим договором правову допомогу з усіх питань, що виникають при здійсненні господарської діяльності клієнтом, а також здійснення представництва та захисту прав, свобод, законних інтересів клієнта та інші види правової допомоги визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити таку допомогу - гонорар та фактичні витрати адвоката, понесені адвокатом для виконання цього договору.
За умовами п. 1.2 договору відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року, даний договір є належним та достатнім документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги клієнту. Повноваження адвоката на надання правової допомоги за цим договором, може також посвідчуватись: довіреністю та/або ордером.
Згідно п. 2.1 договору правова допомога надається адвокатом клієнту шляхом, зокрема:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта;
- складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництва інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
- надання інших видів адвокатської діяльності, не забороненої законом.
Додатковою угодою до даного договору, сторони можуть визначити інший об`єм правової допомоги, який надається адвокатом (п. 2.2 договору).
Відповідно до п. 2.3 договору якщо інше не зазначено сторонами у додатковій угоді до даного договору, строк надання правової допомоги починається з моменту підписання сторонами даного договору, та триває в межах строку достатнього для надання правової допомоги за цим договором.
Пунктом 5.1 договору визначено, що гонорар за надання правової допомоги адвокатом клієнту погоджуються сторонами у кожному конкретному випадку.
За умовами п. 5.2 договору розмір гонорару, порядок та строки його сплати, порядок та розмір покриття фактичних витрат адвоката, пов`язаних з виконанням даного договору, порядок приймання-передачі наданої правової допомоги визначаються сторонами у додатковій угоді до даного договору.
Відповідно до п. 7.1 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами.
Згідно п. 7.2 договір укладається на невизначений термін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
23 лютого 2026 року між сторонами підписано додаткову угоду №23/02/26-01 до договору про надання правової допомоги, згідно з п. 1 якої в межах обумовлених предметом договору, адвокат зобов`язується надати клієнту правову (правничу) допомогу для захисту прав та законних інтересів клієнта шляхом звернення до Господарського суду Хмельницької області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" про стягнення заборгованості з виплати дивідендів за 2024 рік (надалі - справа), а клієнт зобов`язується оплатити вартість такої правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Зі змісту п. 1.1 додаткової угоди вбачається, що до складу правничої допомоги, що надається клієнту, в межах надання правничої допомоги за даною додатковою угодою, входить: здійснення правового аналізу спірних правовідносин; формування правової позиції з урахуванням норм матеріального права та судової практики по аналогічним справам; надання рекомендацій, формування тактики та стратегії захисту прав та інтересів клієнта; підготовка позовної заяви, інших процесуальних документів; оформлення процесуальних документів у відповідності до вимог ГПК України; подання позовної заяви та інших процесуальних документів до суду; контроль та моніторинг інформації щодо прийняття позовної заяви до розгляду; надання поточного усного та/або письмового консультування з питань правової позиції клієнта в рамках справи за поданою клієнтом позовною заявою та процесуального законодавства; надання звіту про хід надання правничої допомоги; представництво інтересів клієнта у суді; отримання судового рішення; надання правового аналізу ухваленого судового рішення; інша правнича допомога, яка буде необхідна клієнту для належного захисту його прав та інтересів.
У п. 1.2 додаткової угоди визначено, що правова допомога надається адвокатом клієнту шляхом: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництва інтересів клієнта в судах; надання інших видів адвокатської діяльності, не забороненої законом.
Відповідно до п. 2 додаткової угоди за надання правничої допомоги в межах судового захисту клієнта при розгляді справи в суді першої інстанції клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі 50 000 гривень, без ПДВ.
Згідно з п. 2.1 додаткової угоди у разі часткового визнання позову відповідачем у справі за надання правничої допомоги в межах судового захисту клієнта при розгляді справи в суді першої інстанції клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі 30 000 гривень, без ПДВ.
У разі визнання позову відповідачем у справі в повному обсязі за надання правничої допомоги в межах судового захисту клієнта при розгляді справи в суді першої інстанції клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі 25 000 гривень, без ПДВ (п. 2.2 додаткової угоди). 
Пунктом 2.3 додаткової угоди визначено, що фіксована вартість правничої допомоги встановлена сторонами на підставі погодинних ставок адвоката, визначених договором, та включає в себе обсяг правничої допомоги визначений п. 1.1. цієї додаткової угоди, як необхідний та достатній для ведення справи в суді першої інстанції.
Згідно з п. 3.2 додаткової угоди факт належного та повного виконання зобов`язань адвоката з надання правової допомоги за цим договором підтверджується актом приймання-передачі наданої правової допомоги, який складається та підписується повноважними представниками сторін за наслідком надання правової допомоги .
30 квітня 2026 року сторонами підписано акт №1 прийому - передачі наданої правової (правничої) допомоги до вищевказаних додаткової угоди та договору, згідно з п. 1 якого адвокат передає, а клієнт приймає правову допомогу, надану адвокатом на користь клієнта в межах справи № 924/255/26, що перебувала в провадженні Господарського суду Хмельницької області за позовною заявою до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" про стягнення заборгованості з виплати дивідендів за 2024 рік в період з 23.02.2026 року по 29.04.2026 року.
У п. 2 акту зазначено, що загальна вартість правової допомоги, наданої адвокатом в період з 23.02.2026 року по 29.04.2026 року на підставі додаткової угоди № 23/02/26-01 від 23.02.2026 р. на користь клієнта складає 25 000,00 грн. без ПДВ.
Клієнт підтверджує, що правова допомога, обумовлена договором та цим актом, надана адвокатом на користь клієнта якісно, на належному професійному рівні, з дотриманням всіх вимог та побажань клієнта і будь-яких претензій клієнт до адвоката не має (п. 3 акту).
Матеріали справи містять звіт №1 про надання правової (правничої) допомоги, за умовами якого у ході надання правової (правничої) допомоги в інтересах ПАТ "Інвестиційний фонд "Київська Русь-МДС", адвокатами Адвокатського об`єднанням "Протекція права" було надано на користь ПАТ "Інвестиційний фонд "Київська Русь-МДС" наступну правову допомогу: підготовка, оформлення та подання до Господарського суду Хмельницької області позовної заяви до Акціонерного товариства "Хмельницькобл-енерго" про стягнення заборгованості з виплати дивідендів за 2024 рік (06.03.2026), аналіз поданого АТ "Хмельницькобленерго" відзиву на позовну заяву (31.03.2026), представництво інтересів клієнта в судовому засіданні (29.04.2026).
Матеріали справи містять ордер серія АА №1600929 від 11.07.2025, виданий Адвокатським об`єднанням "Протекція права" адвокату Тарасун О.І. на надання правничої допомоги Приватному акціонерному товариству "Інвестиційний фонд "Київська Русь-МДС" в Господарському суді Хмельницької області, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 11.11.2019 та посвідчення адвоката від 01.07.2016, що видані Тарасун О.І.
Суд враховує, що адвокат Тарасун О.І. приймала участь в підготовчому засіданні 29.04.2026.
Подані у даній справі позовна заява від 09.03.2026, заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції від 17.04.2026 та заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених позивачем витрат від 04.05.2026 подані через систему "Електронний суд" та скріплені електронним цифровим підписом адвоката Тарасун О.І.
Вищевказані обставини свідчать, що позивач згідно з вимогами ст. 74 ГПК України довів надання йому послуг професійної правничої допомоги під час розгляду справи №924/255/26 у Господарському суді Хмельницької області.
Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Суд зазначає, що згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №922/743/20, від 24.11.2020 у справі №911/4242/15.
Представник відповідача у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від 11.05.2026 вказав, що витрати на правничу допомогу позивача є такими, що не відповідають критеріям розумності та співмірності, встановленим статтями 126, 129 ГПК УКраїни. Звернув увагу, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у даному випадку повинні становити не більше рівня мінімальної заробітної плати, визначеного Законом України "Про Державний бюджет України на 2026 рік".
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.
За таких обставин під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткові постанови від 28.04.2021 у справі №902/1051/19, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд приймає до уваги, що зважаючи на предмет спору, незначну кількість матеріалів, долучених до позовної заяви та зміст позову, вивчення поданої позовної заяви та матеріалів справи не потребувало від представника позивача значних затрат часу, зусиль та аналізу великої кількості норм чинного законодавства. Адвокат здійснювала представництво інтересів Приватного акціонерного товариства "Інвестиційний фонд "Київська Русь-МДС" під час розгляду справи № 924/926/25 в Господарському суді Хмельницької області, що підтверджується змістом рішення від 28.10.2025 у справі №924/926/25. Предметом розгляду у вказаній справі була також вимога про стягнення з відповідача заборгованості з виплати дивідендів, однак за інший період. Відтак, адвокат Тарасун О.І. уже здійснювала підготовку аналогічного позову в інтересах цього ж позивача у справі щодо стягнення заборгованості з виплати дивідендів, що свідчить про наявність у неї сформованої правової позиції та напрацьованих процесуальних документів.
Також суд враховує, що адвокат Тарасун О.І. приймала участь лише в одному судовому засіданні 29.04.2026. З огляду на визнання відповідачем позову в частині стягнення заборгованості з виплати дивідендів та зменшення позивачем позовних вимог, суд відповідно до ч. 3 ст. 185 ГПК України ухвалив рішення за результатами підготовчого провадження. 
За таких обставин, проаналізувавши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, співмірність суми витрат зі складністю справи, відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, а також з огляду на клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню до 10000,00 грн, які суд вважає за необхідне покласти на відповідача на підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову.
Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 232, 244, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ПАТ "Інвестиційний фонд "Київська Русь-МДС" про ухвалення додаткового рішення у справі №924/255/26 від 04.05.2026 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" (29018, м.Хмельницький, вул.Храновського, буд. 11а, код 22767506) на користь Приватного акціонерного товариства "Інвестиційний фонд "Київська Русь - МДС" (01001, м. Київ, пров.Рильський, буд. 3, офіс 36, код 21075315) 10000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

У задоволенні решти заяви відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Суддя Л.О. Субботіна 

Додаткове рішення надсилається учасникам справи до електронних кабінетів.