ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року	справа № 380/1326/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національного університету оборони України Військової частини НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправними дій, 
у с т а н о в и в :
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національного університету оборони України Військової частини НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_3 , в якій позивач просить: 
- Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не застосування січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».
- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».
- Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та невиплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 29.08.2021 року та з 18.06.2022 року по 23.01.2024 року індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;
- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 29.08.2021 року та з 18.06.2022 року по 17 23.01.2024 року індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».
- Визнати протиправними дії Національного університету оборони України імені Івана Черняховського щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та невиплати ОСОБА_1 за період з 30.08.2021 року по 05.04.2022 року індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;
- Зобов`язати Національний університет оборони України імені Івана Черняховського нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 30.08.2021 року по 05.04.2022 року індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;
- Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та невиплати ОСОБА_1 за період з 06.04.2022 року по 17.06.2022 року індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;
- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 06.04.2022 року по 17.06.2022 року індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;
- Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та невиплати ОСОБА_1 за період з 24.01.2024 року по 07.07.2025 року індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;
- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 24.01.2024 року по 07.07.2025 року індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців». 
Обґрунтування позовних вимог ґрунтується на тому, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці військовослужбовців, обов`язковість якої встановлена статтею 9 Закону №2011-XII та Законом №1282-XII. Протиправність дій відповідачів полягає у системному порушенні приписів Порядку №1078, а саме у неврахуванні січня 2008 року як базового місяця для нарахування поточної індексації в період до березня 2018 року, оскільки саме в цей місяць востаннє змінювалися посадові оклади за схемою КМУ №1294. Щодо періоду після березня 2018 року, то встановлення базовим місяцем березня 2018 року згідно з постановою КМУ №704 зобов`язувало відповідачів застосувати абзаци 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 та виплатити «індексацію-різницю» у розмірі 4463,15 грн. Дана сума виникає через те, що розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року не перевищив суму можливої індексації, що склалася на той момент (розрахована від базового січня 2008 року). Оскільки чергових підвищень окладів Урядом не здійснювалося, право на отримання цієї фіксованої суми зберігається за позивачем протягом усього періоду служби в усіх зазначених військових частинах та закладах незалежно від переміщень по посадах, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду. Належним способом захисту у даному випадку є саме зобов`язання нарахувати конкретні суми за відповідним КЕКВ 2112, оскільки відповідачі не володіють дискреційними повноваженнями у питанні обрання базового місяця чи ігнорування виплати індексації-різниці, а лише зобов`язані виконати імперативні вимоги закону. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 29.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою від 02.04.2026 залучено в якості співвідповідача НОМЕР_4 комендатуру охорони та обслуговування.
Ухвалою від 02.04.2026 витребувано у Одеського територіального архівного відділу ГДА МО України (65012, м. Одеса, провулок Штабний, 1) довідки про нараховане виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 за спірний період (з 01.12.2015 року по 01.01.2020 року).
Відповідач- Військова частина НОМЕР_1 позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву(вх.№ 11542 від 13.02.2026), в якому заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення його прав, зокрема первинних фінансових документів, які б підтверджували факт не нарахування індексації. Військова частина наголошує на відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки в грудні 2015 року відбулося упорядкування структури заробітної плати згідно з Постановою КМУ №1013, що передбачало випереджаюче зростання грошового забезпечення над сумою можливої індексації, а обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації мало починатися з січня 2016 року. Щодо вимог про виплату «індексації-різниці» з березня 2018 року, відповідач зазначає, що внаслідок набрання чинності Постановою КМУ №704 відбулося суттєве підвищення посадових окладів, яке значно перевищило суму можливої індексації, що відповідно до пункту 5 Порядку №1078 виключає право на нарахування такої різниці. Додатково військова частина зауважує, що визначення базового місяця та проведення розрахунків належить до її виключної компетенції та є дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень, у які суд не може втручатися шляхом встановлення конкретних сум чи базових місяців. Також відповідач вказує на неможливість виконання рішення за кодом видатків 2112, оскільки згідно з Інструкцією №333 виконання судових рішень здійснюється за кодом 2800, а проведення будь-яких виплат обмежене наявними бюджетними асигнуваннями в умовах воєнного стану, що робить вимоги позивача в частині визначення КЕКВ передчасними та такими, що суперечать бюджетному законодавству. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач -Військова частина НОМЕР_3 позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву (вх.№11551 від 13.02.2026) у якому заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування вказує, що військова частина як розпорядник бюджетних коштів діє виключно в межах затвердженого кошторису та наявних асигнувань, що прямо передбачено статтею 51 Бюджетного кодексу України. Позиція частини полягає у відсутності правових підстав для нарахування «індексації-різниці» у розмірі 4463,15 грн, оскільки після підвищення посадових окладів у березні 2018 року згідно з Постановою КМУ №704 сума підвищення доходу перевищила суму можливої індексації, що відповідно до Порядку №1078 припиняє право на таку виплату. Стосовно періоду 2024– 2025 років відповідач наголошує на зміні правового регулювання законами про Державний бюджет, які встановили обчислення індексу споживчих цін «з нуля» (відповідно з 1 січня 2024 року та з 1 січня 2025 року), що нівелює право на збереження чи виплату будь-яких раніше визначених сум індексації-різниці. Також зазначається, що вимоги позивача щодо конкретного КЕКВ 2112 є передчасними та втручаються в дискреційні повноваження розпорядника коштів, оскільки згідно з Інструкцією №333 виконання судових рішень має здійснюватися за кодом 2800 «Інші поточні видатки». Таким чином, дії військової частини вважаються правомірними, а позовні вимоги — необґрунтованими та такими, що не відповідають актуальним нормам матеріального права. Просить відмовити у задоволені позовних вимог.
Відповідач – Військова частина НОМЕР_2 позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву (вх.№11605 та вх. №11609 від 13.02.2026) у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування вказує, що вона є неналежним відповідачем у справі, оскільки не наділена статусом розпорядника бюджетних коштів і не має відкритих рахунків в органах Державної казначейської служби. Згідно з вимогами Бюджетного кодексу України та внутрішніх наказів Міністерства оборони, військова частина НОМЕР_2 перебуває на фінансовому забезпеченні у 46 комендатури охорони та обслуговування, яка безпосередньо здійснювала нарахування та виплату грошового забезпечення позивачу, а також відповідала за видачу грошового атестату. Оскільки відповідач-3 не формував фонд грошового забезпечення та не проводив жодних виплат на користь позивача в період з 06.04.2022 по 17.06.2022, у діях частини відсутній предмет спору та факт протиправної бездіяльності. З огляду на процесуальні норми КАС України, правові підстави для задоволення позову саме до Військової частини НОМЕР_2 відсутні, що зумовлює необхідність залучення належного відповідача або відмови у позові в цій частині.
Відповідач - Національний університет оборони України надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (вх.№11688 від 13.02.2026) у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування вказує, що позовні вимоги про виплату «індексації-різниці» у розмірі 4463,15 грн за період з 30.08.2021 по 05.04.2022 є безпідставними, оскільки право на таку виплату згідно з Порядком №1078 виникає виключно у місяці підвищення тарифних ставок (березень 2018 року) і лише за умови, що сума підвищення доходу була меншою за суму можливої індексації. Оскільки позивач був зарахований до списків особового складу університету лише у серпні 2021 року, відповідач не був учасником правовідносин станом на березень 2018 року і не мав правових підстав та фактичних даних для встановлення права позивача на індексацію-різницю або порівняння складових його доходу за попередні роки. Університет як бюджетна установа здійснював виплати грошового забезпечення у межах чинного законодавства та наявних асигнувань, а за відсутності встановленого у законному порядку права на фіксовану суму індексації при переміщенні позивача з іншої військової частини, будь-які додаткові нарахування за КЕКВ 2112 були б порушенням бюджетної дисципліни. Таким чином, відповідач діяв виключно у спосіб, передбачений законом, а вимоги позивача щодо зобов`язання нарахувати індексацію-різницю за відсутності підтвердженого права на неї станом на березень 2018 року у попередніх місцях служби не підлягають задоволенню.
Від 46 комендатури охорони та обслуговування на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№32177 від 20.04.2026) у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування вказує, що позовні вимоги про виплату індексації-різниці в розмірі 4463,15 грн за період з 06.04.2022 по 17.06.2022 є безпідставними, оскільки право на таку виплату згідно з Порядком №1078 виникає лише у місяці підвищення посадових окладів (березень 2018 року) і за умови, що сума підвищення доходу була меншою за суму можливої індексації. Оскільки позивач був зарахований на фінансове забезпечення до комендатури лише у квітні 2022 року, установа не мала правових підстав та фактичних даних для встановлення його права на індексацію-різницю, що мало бути визначено попередніми місцями служби ще у 2018 році. Окрім того, за спірний період індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації у 103 відсотки, що виключає підстави для нарахування поточної індексації. Як розпорядник бюджетних коштів третього рівня, комендатура здійснювала видатки на грошове забезпечення виключно в межах затверджених асигнувань та діючих нормативних актів, а вимоги позивача щодо застосування конкретного КЕКВ 2112 є передчасними, оскільки згідно з Інструкцією №333 виконання судових рішень здійснюється за кодом 2800. З огляду на відсутність підтвердженого права на індексацію-різницю та дотримання установою бюджетного законодавства, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.
Від Одеського територіального архівного відділу на виконання вимог ухвали від 02.04.2026 надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№35472 від 29.04.2026).
Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, встановив таке.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України зокрема:
у період з 01.12.2015 року по 29.08.2021 року перебував на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 ; 
у період з 30.08.2021 року по 05.04.2022 року (переміщений) проходив службу перебуваючи на фінансовому забезпеченні у Національному університеті оборони України імені Івана Черняховського; 
у період з 06.04.2022 року по 17.06.2022 року (переміщений) проходив службу перебуваючи на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 ; 
у період з 18.06.2022 року по 23.01.2024 року (переміщений) проходив службу повторно перебуваючи на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 ; 
у період з 24.01.2024 року по 07.07.2025 року (переміщений) проходив службу перебуваючи на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_3 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 07.07.2025 року №194 позивача було виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення. 
На думку позивача, військова частина НОМЕР_1 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення: 
у період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року протиправно не враховував січень 2008 року як місяць за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць); 
у період з 01.03.2018 року по 29.08.2021 року та з 18.06.2022 року по 23.01.2024 року в порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 не було нараховано та виплачено індексацію-різницю грошового забезпечення, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу у розмірі 4463,15 гривень в місяць.
Національний університет оборони України імені Івана Черняховського на думку позивача, у період з 30.08.2021 року по 05.04.2022 року в порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 також не було нараховано та виплачено індексацію-різницю грошового забезпечення, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу в розмірі 4463,15 гривень в місяць, оскільки така належить до виплати і за період подальшого проходження служби у зв`язку з переміщенням.
Військова частина НОМЕР_2 на думку позивача у період з 06.04.2022 року по 17.06.2022 року в порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 також не було нараховано та виплачено індексацію-різницю грошового забезпечення, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу в розмірі 4463,15 гривень в місяць, оскільки така належить до виплати і за період подальшого проходження служби у зв`язку з переміщенням.
Військова частина НОМЕР_3 (далі – відповідач-4) у період з 24.01.2024 року по 07.07.2025 року в порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 також не було нараховано та виплачено індексацію-різницю грошового забезпечення, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу в розмірі 4463,15 гривень в місяць, оскільки така належить до виплати і за період подальшого проходження служби у зв`язку з переміщенням.
Позивач звертався до відповідачів із запитами у яких просив виплати грошове забезпечення в тому числі індексації грошового забезпечення.
Відповідачі відповіді на запити позивача не надали.
Позивач не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, що порушує його право на належне грошове забезпечення, відтак звернувся із цим позовом до суду.
При вирішенні спору суд керується таким. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частинами першою-третьою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі - Закон №1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078).
Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно з п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 (в редакції Постанови КМ № 1013 від 09.12.2015) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Пунктом 5 Порядку №1078 (в редакції Постанови КМ № 1013 від 09.12.2015) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
З аналізу приписів Закону №2011-XII та Закону №1282-ХІІ вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
Відповідно до приписів пунктів 2, 5 Порядку № 1078 (в редакції Постанови КМ № 1013 від 09.12.2015) для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави суду дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.
З січня 2008 року по січень 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався.
Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме - до 01 березня 2018 року.
Отже, відповідно до приписів Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року.
З огляду на викладене, суд вважає протиправною бездіяльність відповідача – Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 та вважає, що ефективним способом захисту такого порушеного права є зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців». 
При цьому суд відхиляє покликання відповідача на дискреційність повноважень військової частини при визначенні місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), оскільки такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Повноваження ж державних органів щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 29.08.2021 року та з 18.06.2022 року по 23.01.2024 року індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців», суд вказує таке.
Як встановлено судом, у зв`язку із прийняттям Постанови № 1013 було змінено порядок проведення індексації.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника залежно від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Ураховуючи положення Порядку № 1078 (у редакції Постанови № 1093 від 09.12.2015), місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування є базовим.
При цьому, зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” № 704 від 30.08.2017 (далі - Постанова № 704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) у цілях нарахування індексації військовослужбовцям на березень 2018 року.
Тобто з 01.12.2015, і включно до 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців не змінилися. 
Пунктом четвертим цієї постанови установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Таким чином, Постановою № 704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.
Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Отже, ураховуючи те, що підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям Постанови № 704, якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців, саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.
Визначення березня 2018 року як базового місяця у межах цієї справи не є спірним.
Згідно із абзацом другим пункту п`ятого Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Водночас, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року по листопад 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%.
Разом з цим, у контексті спірних правовідносин необхідно звернути увагу на те, що питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку № 1078.
На підставі довідки військової частини НОМЕР_1 щодо нарахованого грошового забезпечення суд встановив, що у період з 01.03.2018 по 23.01.2024 відповідач не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації (індексацію-різницю). Вказаних обставин відповідач не заперечив.
Суд зазначає, що з огляду на абзац четвертий пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Отже, для застосування вищенаведених положень Порядку № 1078 та встановлення наявності/відсутності у позивача права на “індексацію-різницю”, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у вищевказаних постановах, суд повинен встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення другого абзацу п`ятого пункт 5 Порядку № 1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Відповідний підхід узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 29.03.2023 у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 12.04.2023 у справі №560/13302/21, від 20.04.2023 у справі №320/8554/21, від 03.05.2023 у справі №160/10790/22, від 22.06.2023 у справі №520/6243/22, від 27.07.2023 у справі №160/12028/22, від 28.08.2023 у справі №420/17338/22, від 26.09.2023 у справі №200/4531/22, від 27.09.2023 у справі №420/23176/21, від 09.11.2023 у справах №420/3131/22, №420/4325/23 та від 30.11.2023 у справі №420/616/23, від 28.06.2024 у справі № 560/1431/21, від 31.10.2024 у справі № 580/10326/23, від 17.12.2024 у справі № 620/9259/22 та інших.
З матеріалів справи, а саме з карток особового рахунку ОСОБА_1 за 2018 рік судом встановлено, що грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року становить 12229,21 грн, за березень 2018 року – 12807,53 грн (без урахування виплаченої за вказані місяці грошової допомоги на оздоровлення та з врахуванням того, що виплата здійснюється у поточному місяці за минулий).
Таким чином, розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить 578,32 грн (12229,21 грн – 12807,53 грн = 607,64 грн).
У березні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762,00 грн, а величина приросту індексу споживчих цін - 253,30 %. Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року, враховуючи положення абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078, становила 4463,15 грн (1 762,00 грн х 253,30 % / 100 = 4 463,15 грн).
Такий розмір індексації грошового забезпечення 4463,15 грн, який припадав на місяць підвищення посадових окладів військовослужбовцям (березень 2018 року) неодноразово досліджувався та встановлювався судами, та такий підтверджується постановою Верховного Суду від 22.06.2023 по справі №520/6243/22.
Таким чином, виходячи із зазначеного вище, суд дійшов висновку, що розмір підвищення грошового доходу позивача у сумі 578,32 грн не перевищив розмір індексації, яка припадала на місяць підвищення посадових окладів (березень 2018 року) 4463,15 грн та у силу вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 у відповідача не було законних підстав не виплачувати позивачу індексацію у період з 01 березня 2018 року.
Тобто, відповідно до вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації різниці грошового забезпечення в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн – 578,32 грн = 3884,83 грн. Такий розмір «індексації-різниці» грошового забезпечення 3855,51 грн, згідно з абзацом 6 пункту 5 Порядку №1078 повинен був бути виплачений позивачу по день звільнення з військової служби або до наступного підвищення тарифної ставки (окладу) та до такого розміру додається сума «поточної» індексації, яка виплачується коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка.
При цьому стосовно питання визначення у судовому рішенні конкретної суми індексації, належної до виплати на користь позивача, то суд вкотре вказує, що такий спонукаючий спосіб захисту є належним та ефективним, оскільки здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову. Указаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у пункті 115 постанови від 23.03.2023 у справі №400/3826/21 із подібними правовідносинами (також постанови від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 06.07.2023 у справі № 560/6684/22, від 15.08.2023 у справі № 400/3784/22).
У цих постановах Верховний Суд підкреслював, що для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно перевірити обґрунтованість нарахованих ним сум індексації, розрахувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити. Наведена позиція ґрунтується на тому, що застосований судами спосіб захисту не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини та не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, оскільки суди попередніх інстанцій в ухвалених рішеннях не розрахували та не визначили конкретних сум індексації грошового забезпечення які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити позивачу, не перевірили розраховану позивачем суму індексації.
Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» від 3 листопада 2023 року № 2710-IX, зупинено на 2023 рік дію, зокрема, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Зазначена норма набрала законної сили відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень з 1 січня 2023 року.
Указаний припис Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» є чинним та неконституційним не визнавався.
При цьому, статтею 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 01 січня 2024 року.
Отже, у 2024 році право на проведення індексації заробітної плати працівників поновлюється.
Оскільки індексація грошового забезпечення у період з 01.01.2024 року не була проведена у встановлений статтею 4 Закону №1282-XII строк, тому є необхідність зобов`язати відповідача провести розрахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення позивача.
При цьому суд зазначає, що не проведення та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення втрати частини доходів є обмеженням його конституційних прав відповідачем, що є незаконним.
Також судом встановлено, що позивача було переміщено до інших військових частин, зокрема :
у період з 01.12.2015 року по 29.08.2021 року перебував на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 ; 
у період з 30.08.2021 року по 05.04.2022 року (переміщений) проходив службу перебуваючи на фінансовому забезпеченні у Національному університеті оборони України імені Івана Черняховського; 
у період з 06.04.2022 року по 17.06.2022 року (переміщений) проходив службу перебуваючи на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 ; 
у період з 18.06.2022 року по 23.01.2024 року (переміщений) проходив службу повторно перебуваючи на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 ; 
у період з 24.01.2024 року по 07.07.2025 року (переміщений) проходив службу перебуваючи на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_3 .
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2024 року по справі №200/564/23. Так, як встановлено Верховним Судом, предметом спору у справі №200/564/23 було питання виплати «індексації – різниці» за період подальшого проходження служби у зв`язку з переведенням (переміщенням) до дня звільнення. 
У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2024 року по справі №200/564/23 зазначено наступне: 
« 45. Зважаючи на висновки судів попередніх інстанцій та доводи й вимоги сторін, на стадії касаційного перегляду ключове питання справи стосується правильності застосування судами норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 у контексті з`ясування того, чи має позивач (військовослужбовець) право на подальше отримання індексації-різниці у разі його переведення з однієї військової частини до іншої, і чи порушив це право відповідач, не виплативши відповідну індексацію за період служби з 29 червня 2018 року до 4 січня 2022 року. […] 
Оскільки військова частина НОМЕР_1 нарахувала й виплатила ОСОБА_1 індексацію (індексацію-різницю) грошового забезпечення за період служби з 1 березня 2018 року до 26 червня 2018 року та виплату йому цю індексацію у фіксованому розмірі: 4107,13 грн на місяць, і до 4 січня 2022 року Уряд не здійснював чергового підвищення тарифних ставок (окладів) 12 військовослужбовців, то відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання індексації-різниці у фіксованому розмірі: 4107,13 грн в місяць за період з 29 червня 2018 року до 4 січня 2022 року під час служби у військовій частині НОМЕР_2 .
Необхідність і умови продовження виплати такої індексації у разі продовження військової служби визначаються нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для нарахування й виплати позивачу цієї індексації. 
Факт невиплати позивачу цієї індексації грошового забезпечення свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності та обґрунтованість заявленого позову.»
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 19 лютого 2025 року по справі № 420/2653/24, де було повторно розглянуто питання збереження виплати «індексації – різниці» грошового забезпечення за період подальшого проходження служби у зв`язку з переведенням (переміщенням) до дня звільнення. 
Таким чином, всупереч абзацам 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 позивачу не було нараховано та виплачено «індексацію – різницю» грошового забезпечення у розмірі 3884,83 грн. в місяць: Військовою частиною НОМЕР_1 за період з 01.03.2018 по 29.08.2021, з 18.06.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 23.01.2024; Національним університетом оборони України за період з 30.08.2021 року по 05.04.2022 року; 46 комендатурою охорони та обслуговування за період з 06.04.2022 року по 17.06.2022 року; військовою частиною НОМЕР_3 за період з 24.01.2024 року по 07.07.2025 року. 
Щодо позовних вимог в частині виплати грошового забезпечення за кодом економічної класифікації видатків (КЕКВ 2112), суд зазначає наступне.
Згідно з п.1.1 розділу 1 Інструкції №333 економічна класифікація видатків бюджету призначена для розмежування видатків бюджетних установ та одержувачів бюджетних коштів за економічними характеристиками операцій, які здійснюються відповідно до функцій держави та місцевого самоврядування.
Пунктом 1.8 визначено, що за правильність віднесення видатків до поточних або капітальних відповідає розпорядник (одержувач) бюджетних коштів.
Таким чином, визначення коду економічної класифікації видатків здійснюється розпорядник (одержувач) бюджетних коштів при виконанні рішення суду.
Отже вимоги позивача щодо визначення коду економічної класифікації видатків є передчасними та стосуються виключно питань виконання рішення суду.
Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У контексті оцінки кожного аргумента (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Разом з тим, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а отже, не підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
у х в а л и в:
1.Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), Національного університету оборони України (м. Київ, проспект Повітрофлотський 28, ЄДРПОУ 07834530), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 147, ЄДРПОУ 26621649), Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправним та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не застосування січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року. 
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням раніше виплачених сум.
4. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та невиплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 29.08.2021 року та з 18.06.2022 року по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 23.01.2024 року індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 3884,83 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 29.08.2021 року та з 18.06.2022 року по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 23.01.2024 року індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 3884,83 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.
6. Визнати протиправними дії Національного університету оборони України імені Івана Черняховського щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та невиплати ОСОБА_1 за період з 30.08.2021 року по 05.04.2022 року індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 3884,83 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
7. Зобов`язати Національний університет оборони України імені Івана Черняховського нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 30.08.2021 року по 05.04.2022 року індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 3884,83 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 з урахуванням раніше виплачених сум.
8. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та невиплати ОСОБА_1 за період з 06.04.2022 року по 17.06.2022 року індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 3884,83 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
9. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 06.04.2022 року по 17.06.2022 року індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 3884,83 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.
10. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та невиплати ОСОБА_1 за період з 24.01.2024 року по 07.07.2025 року індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 3884,83 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».
11. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 24.01.2024 року по 07.07.2025 року індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 3884,83 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.
12 У задоволені решти позовних вимог відмовити.
13. Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Грень Наталія Михайлівна