ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року 
м. Київ

справа №480/8477/24
адміністративне провадження №К/990/49237/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником - Дяченком Олексієм Володимировичем, на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року, постановлену в складі головуючого судді Воловика С.В., і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Русанової В.Б., суддів: Бегунца А.О., П`янової Я.В.,
У С Т А Н О В И В :
І. Короткий зміст позовних вимог і оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 16 серпня 2020 року включно; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення 4457 гривень 77 копійок у місяць за період з 01 березня 2018 року по 16 серпня 2020 року включно.
2. Сумський окружний адміністративний суд ухвалою від 03 вересня 2025 року закрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії на підставі пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
3. Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 28 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року - без змін.
ІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
4. Представник ОСОБА_1 - Дяченко Олексій Володимирович (далі - Дяченко О.В. ) подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Скаржник у касаційній скарзі висловлює незгоду з оскаржуваними судовими рішеннями і висновками судів першої та апеляційної інстанцій. Зазначає, що оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції не відповідають нормам процесуального права, зважаючи на те, що позови у справах №480/4733/22 та №480/8477/24 є різними і підстави для застосування у справі №480/8477/24 положень пункту 4 частини першої статті 238 КАС України відсутні. 
Скаржник указує, що у справі №480/4733/22 предметом оцінки та судового розгляду було право позивача на отримання індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року, а у справі №480/8477/24 предметом спору є правильність встановлення відповідачем розміру індексації-різниці грошового забезпечення у фіксованій величині у грошовому еквіваленті за період з 01 березня 2018 року по 16 серпня 2020 року. Оскільки на момент розгляду справи №480/4733/22 відповідачем не було виплачено позивачеві індексацію за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно та не було проведено розрахунок індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 16 серпня 2020 року включно, ці питання судом віднесено до дискреційних повноважень відповідача, то позивач позбавлений можливості звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України. Тому після виплати відповідачем індексації на виконання рішення суду в справі №480/4733/22 позивач звернувся до суду в порядку, передбаченому КАС України, в окремому провадженні щодо виплати індексації-різниці грошового забезпечення у фіксованій величині починаючи з 01 березня 2018 року, право на яку багаторазово досліджувалося Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23 березня 2023 року в справі №400/3826/21, від 06 квітня 2023 року в справі №420/11424/21, від 12 квітня 2023 року в справі №560/13302/21, від 20 квітня 2023 року в справі №320/8554/21, від 03 травня 2023 року в справі №160/10790/22, від 09 травня 2023 року в справах №400/12702/21, №580/8769/21, №120/2234/22-а, №560/538/22, від 22 червня 2023 року в справі №520/6243/22, від 27 липня 2023 року в справі №160/12028/22, від 03 серпня 2023 року в справі №420/23183/21, від 15 серпня 2023 року в справах №580/9339/21, №400/3784/22, №520/1800/22, від 17 серпня 2023 року в справах №160/4155/22, №580/3967/22, від 28 серпня 2023 року в справі №420/17338/22, від 07 вересня 2023 року в справах №480/5766/22, №160/16084/22, №420/12787/22, від 26 вересня 2023 року в справі №200/4531/22, від 27 вересня 2023 року в справі №420/23176/21, від 02 листопада 2023 року в справі №420/21528/21, від 09 листопада 2023 року в справах №420/3131/22, №420/4325/23, від 29 листопада 2023 року в справах №420/14978/22, №480/13752/21, від 30 листопада 2023 року в справі №420/616/23, від 06 грудня 2023 року в справі №160/16075/22, від 07 грудня 2023 року в справі №360/381/23, від 21 грудня 2023 року в справі №420/10945/22, від 18 січня 2024 року в справі №580/1056/22, від 24 січня 2024 року в справах №200/11549/21, №400/8139/21, від 31 січня 2024 року в справах №320/9152/21, №320/12968/21, №320/15395/21, №320/6441/22, від 05 лютого 2024 року в справі №360/383/23, від 21 березня 2024 року в справі №160/13277/22, від 03 квітня 2024 року в справі №420/8465/23, від 04 квітня 2024 року в справі №160/4155/22, від 10 квітня 2024 року в справі №200/564/23, від 11 квітня 2024 року в справах №160/11742/22, №420/14952/22, від 18 квітня 2024 року в справах №160/10789/22, №280/4812/23, від 30 квітня 2024 року в справі №360/700/23, від 14 травня 2024 року в справі №420/4659/23, від 23 травня 2024 року в справі №160/15411/23, від 28 травня 2024 року в справі №160/14683/23, від 30 травня 2024 року в справі №200/2737/21-а, від 06 червня 2024 року в справі №280/4745/23, від 11 червня 2024 року в справі №420/16902/22, від 12 червня 2024 року в справі №140/1601/23, від 26 червня 2024 року в справі №520/16852/21, від 27 червня 2024 року в справах №440/1497/22, №580/602/22, від 28 червня 2024 року в справі №200/2319/23, від 02 липня 2024 року в справах №420/14105/20, №520/9896/2020, від 10 липня 2024 року в справах №380/21613/21, №360/727/23, від 25 липня 2024 року в справі №280/5666/22, від 31 липня 2024 року в справі №200/4613/22, від 15 серпня 2024 року в справі №620/7524/23, від 19 вересня 2024 року в справах №400/7201/21, №400/2015/22, від 10 жовтня 2024 року в справі №360/1086/23, від 24 жовтня 2024 року в справах №320/14116/21, №420/13056/21, №560/16954/21, №580/3369/22, від 31 жовтня 2024 року в справі №420/21242/21, від 08 листопада 2024 року в справах №200/16532/21, №420/24634/21, №420/24642/21, №200/5940/23, від 15 листопада 2024 року в справі №200/11548/21, від 19 грудня 2024 року в справі №420/11410/23, від 06 лютого 2025 року в справі №620/7282/22, від 19 лютого 2025 року в справі №420/2653/24, від 11 квітня 2025 року в справах №620/7745/23, №620/13468/23, від 03 червня 2025 року в справі №600/1889/24-а, від 24 липня 2025 року в справі №320/12984/21, від 11 вересня 2025 року в справі №420/3133/22, від 24 вересня 2025 року в справі №120/2235/22-а, від 25 вересня 2025 року в справі №320/15393/21. Таким чином, пункт 4 частини першої статті 238 КАС України не підлягає застосуванню у цій справі, оскільки предмети спору в справах №480/4733/22 та №480/8477/24 є різними, що унеможливлює ототожнення цих адміністративних позовів і провадження у справі №480/8477/24 підлягає розгляду судом по суті позовних вимог.
Скаржник також посилається на висновки, зроблені Верховним Судом у постановах від 15 грудня 2022 року в справі №460/3473/21, від 30 березня 2023 року в справі №200/2737/21-а, від 28 червня 2023 року в справі №200/4258/22, від 13 липня 2023 року в справі №560/832/23, від 27 липня 2023 року в справах №560/10793/22, №380/14200/22, від 02 серпня 2023 року в справах №420/3129/22, №400/68/23, №420/2884/23, від 03 серпня 2023 року в справі №200/2373/22, від 08 серпня 2023 року в справі №140/6709/22, від 09 серпня 2023 року в справі №200/15017/21, від 30 серпня 2023 року в справі №240/24565/22, від 14 вересня 2023 року в справах №120/8306/22, №160/16055/22, від 26 жовтня 2023 року в справі №560/2917/23, від 09 листопада 2023 року в справі №160/20796/22, від 16 листопада 2023 року в справі №160/15054/23, від 20 листопада 2023 року в справі №200/15495/21, від 30 листопада 2023 року в справах №600/3563/22-а, №140/6708/22, від 07 грудня 2023 року в справі №380/14629/22, від 14 грудня 2023 року в справі №420/16209/23, від 31 січня 2024 року в справі №420/14249/23, від 07 березня 2024 року в справі №160/14836/22, від 14 березня 2024 року в справі №280/3728/23, від 21 березня 2024 року в справі №160/15057/23, від 11 квітня 2024 року в справах №320/11180/22, №200/3291/22, від 18 квітня 2024 року в справі №420/29198/23, від 26 квітня 2024 року в справі №380/14627/22, від 16 травня 2024 року в справі №400/5726/23, від 10 жовтня 2024 року в справі №320/11099/22, від 26 грудня 2024 року в справі №520/16804/23, від 09 січня 2025 року в справі №160/17336/23, від 04 лютого 2025 року в справі №420/23189/21 та інших. Стверджує, що, враховуючи, що на момент розгляду справи №480/4733/22 позивачеві ще не була виплачена індексація грошового забезпечення за лютий 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року та судом не досліджувалося питання, чи перебільшила сума збільшення грошового забезпечення внаслідок підвищення посадових окладів суму індексації, що склалася у місяці підвищення посадових окладів, із застосуванням базового місяця січень 2008 року, то обставини у справах №480/4733/22 та №480/8477/24 є різними, що унеможливлює ототожнення адміністративних позовів.
ІІІ. Рух справи у суді касаційної інстанції
5. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів: Соколова В.М., Уханенка С.А. ухвалою від 11 грудня 2025 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. 
6. Військовою частиною НОМЕР_1 відзиву на касаційну скаргу не подано.
7. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. від 13 травня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами з 14 травня 2026 року. 
ІV. Позиція Верховного Суду
8. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №480/8477/24 стало оскарження судових рішень, зазначених у частині другій статті 328 КАС України, і посилання скаржника на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.
9. Надаючи оцінку обґрунтованості касаційної скарги і оскаржуваним ухвалі Сумського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року та постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року, Верховний Суд, з урахуванням приписів статті 341 КАС України, виходить із таких міркувань.
10. Завданням адміністративного судочинства, у силу частини першої статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
11. Відповідно до частин першої та другої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
12. Згідно із пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
13. Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті та остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі постанови/рішення чи ухвали суду про закриття провадження у справі, що набрали законної сили.
14. Неможливість повторного розгляду справи за наявності судового рішення, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
15. Тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
16. Сторонами в адміністративному процесі є позивач і відповідач.
17. Предмет адміністративного позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
18. Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем і відповідачем спірних правовідносин.
19. Визначаючи, зокрема, підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. Отже, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин і фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.
20. Закриваючи провадження у справі №480/8477/24 на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що є таке, що набрало законної сили, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року в справі №480/4733/22 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
21. Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 звертався до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив: 
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування лютого 2015 року, як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 66015,55 гривень із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі - Порядок №44), з урахуванням раніше виплачених сум; 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 16 серпня 2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4457,77 гривень відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078); 
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4457,77 гривень за період з 01 березня 2018 року по 16 серпня 2020 року включно в сумі 131576,11 гривень відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44, з урахуванням раніше виплачених сум.
22. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року в справі №480/4733/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, з урахуванням січня 2008 року як базового місяця. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. У задоволенні інших вимог відмовлено.
23. Ухвалюючи рішення від 04 листопада 2022 року в справі №480/4733/22, Сумський окружний адміністративний суд, серед іншого, визнав необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачеві за період з 01 березня 2018 року по 16 серпня 2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4457,77 грн і стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4457,77 грн за період з 01 березня 2018 року по 16 серпня 2020 року включно в сумі 131576,11 грн, дійшовши висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає.
24. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року в справі №480/4733/22 у частині відмови в задоволенні позову - без змін.
25. Приймаючи постанову від 16 березня 2023 року в справі №480/4733/22, Другий апеляційний адміністративний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 та стягнення фіксованої суми індексації за період з 01 березня 2018 року по 16 серпня 2020 року в розмірі 4457,77 грн, а також визначення конкретної суми індексації, яка підлягає стягненню.
26. Таким чином, у справі №480/8477/24 має місце процесуальна ситуація, за якої ОСОБА_1 заявив до суду позовні вимоги, які фактично вже були предметом судового розгляду в справі №480/4733/22, і стосовно яких є судове рішення, що набрало законної сили. Відмова суду у задоволенні відповідних позовних вимог не може бути підставою для повторного звернення позивача до суду з тими ж вимогами, до того ж відповідача. Незгода позивача з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо вирішення позовних вимог є підставою для оскарження їхніх судових рішень у касаційному порядку, за наявності передбачених законодавством для цього підстав, а не для повторного звернення до суду з позовом із тими ж вимогами, до того ж відповідача. 
27. Варто зауважити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.
28. Також не є зміною підстав позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі позивачеві під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
29. Окрім того, не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин і зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права, або наведення іншого праворозуміння таких норм.
30. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про наявність підстав для закриття провадження у справі №480/8477/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.
31. Щодо посилання скаржника на практику Верховного Суду необхідно зазначити, що правові висновки Верховного Суду формуються виходячи із конкретних обставин справи, такі висновки не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. У цьому випадку відмінність оскаржуваних судових рішень у справі №480/8477/24 від постанов Верховного Суду у справах, на які посилається скаржник, полягає не в різному застосуванні норм права, а у різних установлених судами фактичних обставинах справ, залежно від яких і ухвалено судові рішення.
32. Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав уважати, що оскаржувані судові рішення ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій з порушенням норм матеріального і процесуального права.
33. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
34. З огляду на зазначене та приписи статті 350 КАС України, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 , поданої його представником - Дяченком О.В., без задоволення, а оскаржуваних ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року в справі №480/8477/24 - без змін.
V. Судові витрати
35. Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - Дяченком Олексієм Володимировичем, залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року в справі №480/8477/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий: О. В. Кашпур 
Судді: В. М. Соколов
С. А. Уханенко