ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/326/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Хустської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Карпатський лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Департамент екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Хустська окружна прокуратура звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області з адміністративним позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії "Карпатський лісовий офіс" державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Департамент екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації, в якому просить: 
1) визнати протиправною бездіяльність Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» щодо незабезпечення проведення робіт із винесення меж пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва» площею 123,8 га та закріплення їх в натурі (на місцевості) та зобов`язати Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення робіт із винесення меж пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва» шляхом закріплення їх в натурі (на місцевості);
2) визнати протиправною бездіяльність Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» щодо невстановлення охоронної зони пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва» площею 123,8 га та зобов`язати Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» відповідно до вимог чинного законодавства України провести роботи із встановлення охоронної зони пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва» та закріплення її в натурі (на місцевості).
Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що Хустською окружною прокуратурою в ході моніторингу стану додержання законів при використанні об`єктів та територій природно-заповідного фонду на території Хустського району виявлено факти порушень лісового та природоохоронного законодавства, а саме: не розроблення філією «Карпатський лісовий офіс» землевпорядної документації та внесення відомості до Державного земельного кадастру щодо пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва» площею 123,8 га із присвоєнням окремого кадастрового номера як земель природно-заповідного фонду, а не земель лісогосподарського призначення, а також встановлення охоронної зони в порядку ст.39-1 Лісового кодексу України щодо вказаної пралісової пам`ятки природи. Така бездіяльність відповідача унеможливлює здійснення належним чином охорони та збереження об`єкту природно-заповідного фонду. 
05 лютого 2026 року відповідач подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позов, в якому проти заявлених позовних вимог заперечує. Так, вважає безпідставними твердження прокурора про можливе нераціональне використання спірного об`єкта природно-заповідного фонду, оскільки такий передано під охорону та дотримання встановленого режиму. Вважає, що на відповідача, як на землекористувача, покладено лише зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження території у межах пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва». В свою чергу, Філія виконує свої обов`язки щодо здійснення охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду. В свою чергу обов`язки щодо закріплення меж такої пам`ятки природи в натурі на відповідача не покладено. Питання організації та здійснення землеустрою об`єктів природно-заповідного фонду це компетенція органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, а не землекористувачів, які є суб`єктами господарювання.
09 лютого 2026 року прокурор подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується. Так, зазначає, що обов`язок щодо забезпечення охорони об`єкта природнозаповідного фонду «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва», в тому числі шляхом закріплення їх меж в натурі (на місцевості) та встановлення охоронних зон, охоронним зобов`язанням, а також законодавчими нормами покладено саме на ДП «Ліси України». Окрім того, звертає увагу суду на те, що включення земель, на яких розташована спірна пралісова пам`ятка природи площею 123,8 га до складу земельних ділянок лісогосподарського призначення з кадастровими номерами 21255386200:12:001:0005 загальною площею 1140 га та 2125386200:12:001:0012 загальною площею 704 га, позбавляє землі пралісової пам`ятки природи особливого юридичного статусу та захисту, передбаченого законодавством у сфері природнозаповідного фонду.
Державна екологічна інспекція у Закарпатській області жодних пояснень щодо позову не надала.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 16 липня 2020 року рішенням Закарпатської обласної ради №1757 «Про оголошення об`єктів природно – заповідного фонду місцевого значення» оголошено об`єктом природно-заповідного фонду місцевого значення, в тому числі, пралісову пам`ятку природи «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва» на площі 123,8 га, без вилучення площ від землекористувача - державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство».
12 травня 2023 року Закарпатською обласною військовою адміністрацією видано охоронне зобов`язання №06-24/1786/5, яким філії «Хустське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі – ДП «Ліси України») передається під охорону та дотримання встановленого режиму об`єкт природно-заповідного фонду місцевого значення - пралісова пам`ятка природи «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва» загальною площею 123,8 га та у межах кварталів 4 (виділ 1), 5 (виділ 2), 6 (виділи 3, 4, 7), 16 (виділ 9), 46 (виділ 3) Нижньобистрівського лісництва.
18 жовтня 2024 року наказом ДП «Ліси України» №1826 «Про припинення філії «Хустське лісове дослідне господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»» припинено філію «Хустське лісове дослідне господарство» ДП «Ліси України» шляхом її закриття. При цьому, п. 3 наказу директора філії «Хустське лісове дослідне господарство» зобов`язано здійснити відповідні дії щодо припинення філії «Хустське лісове дослідне господарство», зокрема забезпечити оформлення передавального балансу майна та передавального акта до філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» станом на 31.12.2024 та подати для затвердження оформлений передавальний баланс та передавальний акт до ДП «Ліси України» до 10.01.2025.
Таким чином ДП «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс», як землекористувача об`єкта природно-заповідного фонду «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва», зобов`язано дотримуватись встановленого особливого режиму для такої території, а також забезпечити її охорону та збереження.
Разом з тим, згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 01.12.2025 №10-7-0.31-5878/2-25 у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про формування земельних ділянок об`єкта природно-заповідного фонду «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва» та закріплення в натурі (на місцевості) його меж.
20 листопада 2025 року Філія «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» у відповідь на надісланий запит листом №24180/39.2.2.5-2025 повідомила Хустську окружну прокуратуру Закарпатської обласної прокуратури, що згідно з Висновком про належність лісових ділянок державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» до пралісів, квазіпралісів та природніх лісів, належать лісові ділянки на території Березівського лісництва, а саме квартали 10 (виділи 8,12,13) площею 34,0 га, Вишківського лісництва, а саме квартали 20 (виділи 9, 15), 23 (виділ 3) площею 65,5 га, Нижньобистрівського лісництва, а саме квартали 4 (виділ 1), 5 (виділ 2), 6 (виділ 3, 4, 7), 16 (виділ 9), 46 (виділ 3) площею 123,8 га. Разом з тим, відповідно ст. 39.1 Лісового Кодексу України навколо виділених пралісів, квазіпралісів, природніх лісів установлюються охоронні зони завширшки не менше подвійної висоти деревостану пралісу, в яких забороняються суцільні та поступові рубки. На дані лісові ділянки розроблена землевпорядна документація та внесені відомості до Державного земельного кадастру. У філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» відсутні координати поворотних точок меж об`єкту природно-заповідного фонду пралісової пам`ятки природи «Праліс, квазіпраліс Вишківського лісництва», «Природні ліси Березівського лісництва», «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва». Лісові та лісорубні квитки на території пралісів, квазіпралісів, природних лісів не видавались. Вище вказані території оголошені пам`ятками природи та включені до існуючих об`єктів природно-заповідного фонду.
Вважаючи протиправною бездіяльність ДП «Ліси України» в особі Філії «Карпатський лісовий офіс», яка полягає у незабезпечення проведення робіт із винесення меж пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва», закріплення їх в натурі та не встановлення охоронної зони щодо неї, прокурор звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 43 Земельного кодексу України (далі – ЗК України), землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (ст. 44 ЗК України).
Вищезазначене кореспондується з положеннями Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 №2456-XII (далі – Закон).
Згідно ст. 7 Закону межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Ч. 6 ст. 53 Закону визначено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.
Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження (ч. 3 ст. 26 Закону).
Окрім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 60 Закону, охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають.
Згідно ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про землеустрій», землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.
Ст. 20 Закону України «Про землеустрій» визначено, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності, в тому числі, в разі розробки документації із землеустрою щодо організації раціонального використання та охорони земель; встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).
Підставою для здійснення землеустрою, відповідно до ст. 22 Закону України «Про землеустрій», є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.
Згідно зі ст. 25 Закону України «Про землеустрій», одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.
Замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи (ст. 26 Закону України «Про землеустрій»).
Ч. 1 ст. 47 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду розробляються з метою:
а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу;
б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму;
в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини;
г) проведення науково-дослідних робіт;
ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг;
д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.
Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.
Межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон встановлюються і по суходолу, і по водному простору.
Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.
Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру.
З огляду на вказане, природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.
Встановлення меж територій природно-заповідного фонду є одним з обов`язкових за законом заходів із землеустрою, який забезпечує закріплення на місцевості меж цих територій з метою їх раціонального використання та охорони.
Вказане узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, висловленою в постановах від 29 листопада 2024 року у справі №260/1681/23 та від 28 серпня 2025 року у справі №600/3379/23-а.
Законодавчими нормами на землекористувачів земельних ділянок об`єктів природно-заповідного фонду покладено обов`язок забезпечувати охорону та збереження територій таких об`єктів. 
Судом встановлено, що Філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України», як правонаступнику філії «Хустське лісове дослідне господарство» ДП «Ліси України», було передано під охорону та дотримання встановленого режиму об`єкт природно-заповідного фонду місцевого значення - пралісова пам`ятка природи «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва» загальною площею 123,8 га. Тому, враховуючи вищезазначені законодавчі норми, суд вважає, що саме на відповідача покладено обов`язок із вчинення дій по організації і встановленні меж території такого природно-заповідного об`єкта, визначення та закріплення на місцевості його меж та охоронної зони.
Разом з тим, в спірних правовідносинах ДП «Ліси України» в особі Філії «Карпатський лісовий офіс» взятих на себе зобов`язань не виконало, заходів для оформлення землевпорядної документації пам`ятки природи та визначення меж такої в натурі (на місцевості) не вчинило.
Як встановлено ст. 30 Закону України «Про землеустрій» та п. 3 ч. 3 ст. 186 ЗК, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення зобов`язано погоджувати з структурним підрозділом відповідної обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища (у разі наявності територій чи об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення).
Втім, визначення меж пралісової пам`ятки та її охоронної зони може проводитися лише на підставі проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду, погодженого з Департаментом, чого в даному випадку не було. Відомості про встановлені межі природно-заповідного об`єкта мають бути внесені до Державного земельного кадастру.
Оскільки проєкт землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду - пралісової пам`ятки не розроблено, її межі та охоронні зони не визначені та не закріплені в натурі (на місцевості), суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги. Відсутність відповідної землевпорядної документації унеможливлює встановлення правового режиму охорони об`єкта, що, в свою чергу, створює ризики порушення вимог природоохоронного законодавства та знижує рівень правового захисту об`єкта як складової частини природно-заповідного фонду України.
Отже, дослідивши вищенаведені обставини справи крізь призму законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України та в зв`язку з відсутністю витрат позивача, пов`язаних із залученням свідків чи проведенням експертиз, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов Хустської окружної прокуратури (місцезнаходження: вул. 900-річчя Хуста, буд. 16, м. Хуст, Закарпатська область, 90401, код ЄДРПОУ – 0290996725) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Швабська, буд. 14, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ – 38015668) до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (місцезнаходження: вул. Руставелі Шота, буд. 9А, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ – 44768034) в особі Філії «Карпатський лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (місцезнаходження: вул. Собранецька, буд. 156, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017, код ЄДРПОУ – 45554542), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Департамент екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ – 38766364) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, – задовольнити повністю. 

2. Визнати протиправною бездіяльність Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» щодо незабезпечення проведення робіт із винесення меж пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва» площею 123,8 га та закріплення їх в натурі (на місцевості).

3. Зобов`язати Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення робіт із винесення меж пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва» площею 123,8 га шляхом закріплення їх в натурі (на місцевості).

4. Визнати протиправною бездіяльність Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» щодо невстановлення охоронної зони пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва» площею 123,8 га.

5. Зобов`язати Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» відповідно до вимог чинного законодавства України провести роботи із встановлення охоронної зони пралісової пам`ятки природи місцевого значення «Природні ліси Нижньобистрівського лісництва» площею 123,8 га та закріплення її в натурі (на місцевості).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	Р.О. Ващилін