Справа № 638/24233/25
Провадження № 2/638/4163/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року    м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді – Шамраєва М.Є., розглянувши в письмового провадження цивільну справу за позовом позивача: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" до відповідача: ОСОБА_1 про стягнення невідпрацьованих сум позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати,-
УСТАНОВИВ:
Позивач Акціонерного товариство "Харківобленерго" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення невідпрацьованих сум позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати в розмірі 12261,77 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до наказу від 03.11.2000 № 1/940к з 03.11.2000 року ОСОБА_1 був прийнята на посаду контролера з контролю та обліку електроенергії І гр. квал. Північного району з розподілу електроенергії АТ “Харківобленерго” м. Харків (далі-Позивач). Пізніше його було переведено на посаду контролера з контролю та обліку електроенергії І гр.квал. Північного району з розподілу електроенергії, що підтверджується наказом від 03.05.2021 № 188. Зміст наказу від 03.05.2021 № 188 доведений АТ “Харківобленерго” до відома відповідача під особистий підпис. 24.10.2025 трудовий договір з ОСОБА_1 припинено на підставі наказу від від 24.10.2025 № 1338к за п. 8-3 ст. 36 КЗпП України (відсутність працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад 4 місяці поспіль). Підставою для припинення трудового договору з відповідачем стали ті обставини, що в період з лютого 2022 року по жовтень 2025 року Відповідач був відсутній на роботі без повідомлення про причини відсутності більш ніж за 4 місяці, що було кваліфіковано згідно з п. 8(3) ст. 36 КЗпП України. Відповідно до табелю обліку робочого часу у лютому 2022 року ОСОБА_1 відпрацював 16 днів, з 24 лютого 2022 року був відсутній на роботі до моменту звільнення 24.10.2025. Згідно з інформацією, наявною в табелі обліку робочого часу працівника, відповідач у день звільнення на роботу не з`явилася. При цьому позивач вказує, що ОСОБА_1 було повідомлено, що в ньог виник борг перед позивачем у розмірі 12 261,77 грн., оскільки на день звільнення сума нарахованої заробітної плати відповідачу не була достатньою для покриття заборгованості, яка виникла за лютий 2022 жовтень 2025 у зв`язку із виплатою йому після введення на території України воєнного стану сум позачергового авансу виданого в рахунок заробітної плати (далі — Аванс) .Так, у період лютий 2022-жовтень 2025 року відповідач отримав у лютому 2022: сума нарахувань складалась з оплати за тарифними ставками у розмірі 7 363,20 грн., надбавку за стаж роботи в енергетиці 1 472,64 грн., індексації зарплати у розмірі 67,48 грн., разом нараховано 8 903,41 грн. Сума утримання за цей місяць становила 15 165,18 грн., що складалося з ПДФО у розмірі 1 602,60 грн., профвнесків у розмірі 89,03 грн. суми заробітної плати у розмірі 4 140,00 грн., військового збору у розмірі 133,55 грн., позачергового авансу виданого в рахунок заробітної плати у розмірі 9 200,00 грн. (підтверджується платіжним дорученням від 25.02.2022 №5226 і «Списками співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за лютий 2022 р.» відповідно). Відповідно, заборгованість з Авансу ОСОБА_1 за лютий 2022 склала 15 165,18 грн.- 8 903,41 грн. = 6 261,77 грн. у березні 2022 сума позачергового Авансу склала 3 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 22.03.2022 № 24009 і «Списками співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за березень 2022 р. Відповідно, заборгованість Відповідача за березень 2022 склала 6 261,77 грн. + 3 000 грн. = 9 261,77 грн. У квітні 2022 сума позачергового Авансу склала 3 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 24.03.2022 № 24010 і «Списками співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за квітень 2022 р. Відповідно, заборгованість відповідача за квітень 2022 склала 9 261,77 грн. + 3 000 грн. = 12 261,77 грн. З травня 2022 — по вересень 2025 року. Відповідачу нарахування не проводились. Залишок заборгованості на момент звільнення складає 12 261,77 грн. У жовтні 2025 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади. Так, повідомленням про нараховані суми працівнику при звільненні № 19/7-147 від 24.10.2025, згідно зі ст. 116 КЗпП України борг відповідача з Авансу виданого в рахунок заробітної плати складав 12 261,77 грн. Вищезазначене повідомлення разом із наказом про звільнення від 24.10.2025 № 1338к, вимогою про необхідність сплати грошових коштів від 24.10.2025 № 17 47/8922 та супровідним листом від 24.10.2025 № 24-2852 були направлені ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення, чеком про відправку та трекінгом відправлення. Однак вимоги позивача залишилися без задоволення та заборгованість ОСОБА_1 на момент подання позовної заяви не була погашена. На підставі викладеного до суду було подано даний позов.
Ухвалою суду від 15.12.2025 по справі відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідачу направлялась ухвала суду про відкриття провадження від 15.12.2025 за зареєстрованою адресою місця проживання, натомість до суду повернувся конверт з поштовим повідомленням «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Велика Палата Верховного Суду у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) зробила висновок, що «направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним».
Цю правову позицію неодноразово використовував Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду на підтвердження належності вручення стороні судових рішень, які повернулися із відміткою «за закінченням терміну зберігання» чи «інші причини» (постанова від 26.04.2021 у справі № 916/335/18, ухвала від 22.04.2021, ухвала від 13.10.2020 у справі № 910/5211/18 та інші).
Окрім цього, у постановах від 14.08.2020 та від 13.01.2020 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив: «у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі».
Також Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 28.01.2021 у справі № 820/1400/17 зазначив: «до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій». Схожу позицію висловив Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 31.03.2021 у справі № 640/2371/20 та постанові від 29.04.2021 у справі № 826/12038/17.
Повернення листа за закінченням терміну зберігання свідчить про належне повідомлення відповідача й у третейському процесі (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 876/74/20).
Таким чином Верховний Суд неодноразово висловлював (підтримував) позицію, за якою листи, що повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж – за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.
Також Верховний Суд в окремій ухвалі від 23.01.2019 зазначив, що «ані Закон про поштовий зв`язок, ані Правила надання послуг поштового зв`язку не передбачають для судових повідомлень, направлених рекомендованим листом, довідки із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання», яка засвідчується підписом працівника поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля. Зазначене за своїм сутнісним змістом не є причиною невручення, а є причиною повернення».
Суд ураховує в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України указані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Відзиву або клопотань з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. За наведених обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно наказу (розпорядження) про прийом на роботу № 1/940к від 03.11.2000 ОСОБА_1 (таб.№ 56635) з 03.11.2000 прийнято на посаду контролера з контролю та обліку електроенергії І гр. квал. Північного району з розподілу електроенергії АТ “Харківобленерго” м. Харків.
Відповідно до наказу про переведення працівників Північного районного відділення АТ “Харківобленерго” м. Харків № 188 від 03.02.2021 року ОСОБА_1 було переведено на посаду контролера з контролю та обліку електроенергії І гр.квал. Північного району з розподілу електроенергії АТ “Харківобленерго” м. Харків (РЕМ).
Наказом (розпорядженням) АК «Харківобленерго» про припинення трудового договору (контракту) № 1138к від 24.10.2025 трудовий договір з ОСОБА_1 припинено за п. 8 (3) ст. 36 КЗпП України (відсутність працівника на роботі) на підставі службової записки вх. від 16.10.2025 № 56 РРЕ/18-6778.
Відповідно до табелів обліку робочого часу у лютому 2022 року ОСОБА_1 відпрацював 16 днів та з 24 лютого 2022 був відсутній на роботі до моменту звільнення, а саме до 24.10.2025.
Згідно копії повідомлення про нараховані суми працівнику при звільненні, згідно ст. 116 КЗпП України ОСОБА_1 (зв. 24.10.2025) нараховано податок на дохід фіз. осіб 1029,40 грн., утримання профвнесків 57,19 грн., утримання військового збору 285,95 грн., позачергові виплати 4346,36 грн., видача на руки 0,00 грн., борг з авансу 12261,77 грн, залишок боргу з авансу 12261,77 грн.
Вищезазначене повідомлення разом із наказом про звільнення від 24.10.2025 № 1138к, вимогою про необхідність сплати грошових коштів від 24.10.2025 №17 47/8922 та супровідним листом від 24.09.2025 №24-2504 були направлені  ОСОБА_1  засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення, квитанцією про відправку та трекінгом відправлення.
Як вбачається з роздруківки розрахунку суми боргу за період з лютого 2022 року по жовтень 2025 року ОСОБА_1 отримав: - у лютому 2022 сума нарахувань складалась з оплати за тарифними ставками у розмірі 7363,20 грн, надбавка за стаж роботи в енер. 1472,64 грн., індексації зарплати у розмірі 67,48 грн., невидані копійки- 0,09 грн., а разом нараховано - 8903, 41 грн. Сума утримання за цей місяць становила 15165,18 грн. що складалося з ПДФО у розмірі 1602,60 грн., суми заробітної плати(аванс) у розмірі 4140,00 грн., профвнесків у розмірі 89,03 грн., військового збору у розмірі 133,55 грн., позачергового авансу виданого в рахунок заробітної плати у розмірі позачергові виплати 9200,00 грн., у березні 2022 нараховано 3000, 00 грн., у квітні 2022 нараховано 3000, 00 грн. 
Відповідно, заборгованість з Авансу Відповідача за лютий 2022 склала 15 165,18 грн.- 8 903,41 грн. = 6 261,77 грн., за березень 2022 склала 6 261,77 грн. + 3 000 грн. = 9 261,77 грн., за квітень 2022 склала 9 261,77 грн. + 3 000 грн. = 12 261,77 грн. З травня 2022 — по вересень 2025 року ОСОБА_1  нарахування не проводились у зв`язку з відсутністю його на роботі.
Залишок заборгованості на момент звільнення ОСОБА_1  складає 12 261,77 грн.
Згідно змістам колективних договорів АТ «Харківобленерго» на 2021-2022 роки та на 2025-2026 роки, прийняті конференцією трудового колективу протокол № 3 від 25.03.2021 року та протокол № 6 від 20.03.2025 року, в яких позивачем зазначено п.2.17 «заробітна плата виплачується працівникам регулярно, не рідше двох разів на місяць…. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається відповідно до складених табелів обліку робочого часу за період з 1 по 15 число робочого місяця, але не менше оплати за фактично відпрацьований час в періоді з 1 по 15 число місяця з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника».
Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно з ч. 1 ст. 3 та ст. 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Положеннями статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Структура заробітної плати визначена у ст. 2 цього Закону, за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додатковою заробітною платою є винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти всі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
З вищенаведеного вбачається, що заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Умови оплати праці в АТ «Харківобленерго» визначені у Колективними договорами, п. 2.17 яких встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно, не рідше двох разів на місяць: 22 числа за першу половину місяця, та 7 числа наступного місяця (остаточний розрахунок) за другу половину місяця; розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається відповідно до складених табелів обліку робочого часу за період з 1 по 15 число робочого місяця, але не менше оплати за фактично відпрацьований час в період з 1 по 15 число місяця з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.
Таким чином, ОСОБА_1 були сплачені позачергові аванси, видані в рахунок заробітної плати, які відповідачем не було відпрацьовано, та не було повернуто. Позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати, не є заробітною платою, оскільки він був виплачений не за трудовим договором та не на підставі умов, визначених колективними договорами (поза визначені п. 2.17 Колективного договору АТ «Харківобленерго» на 2021-2022 роки порядку та строки) та не є винагородою за виконану роботу, а також не є жодним з видів компенсаційних виплат.
Враховуючи зазначене, позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати, підлягає стягненню з відповідача, оскільки особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.
Зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Таким чином, оскільки відповідачем ОСОБА_1 було отримано вищезазначену суму авансу, виданого в рахунок заробітної плати, які не були нею повністю погашені чи відпрацьовані, такі грошові кошти вважаються безпідставно набутими.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Виходячи з вищевикладеного, суд доходить обґрунтованого висновку на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість перед АТ «Харківобленерго» за невідпрацьовані дні отриманого ним позачергового авансу в рахунок заробітної плати в розмірі 12261,77 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення невідпрацьованих сум позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати, підлягають задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.10, 12, 13,76, 81, 82, 247, 259, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги позивача: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" до відповідача: ОСОБА_1 про стягнення невідпрацьованих сум позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" суму заборгованості за невідпрацьовані дні отриманого ним позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати в розмірі 12 261 гривень 77 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Харківобленерго», ЄДРПОУ: 00131954, місцезнаходження: м.Харків, вул. Георгія Тарасенка, буд. 149.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя М.Є. Шамраєв