КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1467/25
Провадження № 2/488/365/26 р.

РІШЕННЯ
Іменем України   

24.06.2026 року      м. Миколаїв 

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого по справі – судді Селіщевої Л.І.,
при секретарі – Волошиній Я.І.,
за участю позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Бенерт Е.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці і соціального захисту населення Миколаївської міської ради та Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 5» про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди, -  

в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом до відповідачів – Департаменту праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради та КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 5», в обґрунтування якого вказав, що він є особою з інвалідністю за загальним захворюванням 1-А групи (паралізований, пересувається на інвалідному візочку зі сторонньою допомогою), у зв`язку з чим потребує постійної сторонньої допомоги.
Позивач є отримувачем соціальних послуг з догляду на професійній основі на підставі тристороннього договору № 257 від 31.08.2023 р., який був укладений між ним (як отримувачем соціальних послуг), ОСОБА_2 (як фізичною особою, що надає соціальні послуги), та Департаментом праці та соціального захисту населення Миколаївської міськради (як уповноваженим органом). Цим договором був визначений перелік послуг та загальний час їх надання, а також визначено, що головним та єдиним документом, який підтверджує надання послуг, їх повноту та якість, є акт надання послуг, який складається щомісячно між надавачем та отримувачем послуг.
26.08.2024 р. відповідач по даній справі - Департамент праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради направив письмовий запит за № 1998/09.0212 до відповідача - КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 5» щодо надання інформації про медичне обслуговування позивача (звернення до сімейного лікаря, отримання послуг з реабілітації, перебування на стаціонарному лікуванні протягом 2024 року). Запит був мотивований п. 4.4 рішення Виконкому Миколаївської міськради № 524 від 03.10.2022 р. (зі змінами, внесеними рішенням Виконкому № 1035 від 25.10.2023 р.) «Про затвердження порядку подання та оформлення документів, призначення і виплат компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі в м. Миколаєві».
При цьому, договором № 257 від 31.08.2023 р. не передбачена послуга перебування позивача на стаціонарному лікуванні та послуги з реабілітації. Пунктом 16 цього ж договору визначено право Департаменту праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради повідомляти фізичній особі про недостовірність відомостей, зазначених в отриманих від неї документах, не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати їх отримання. Проте ніяких претензій щодо недостовірності вказаної в актах інформації позивачу не надходило. 
Позивач зазначає, що п. 4.4. рішення Виконкому Миколаївської міськради № 524 від 03.10.2022 р. не містить будь-яких правових підстав для направлення відповідачем вказаного запиту, оскільки цим пунктом надано повноваження здійснювати контроль за наданням соціальних послуг фізичними особами методами обдзвону, відвідування, опитування сусідів, а також шляхом перевірки даних щодо отримувача державної допомоги, пільг тощо, наявних в інформаційних системах, не рідше 1 разу на квартал.
Таким чином, направляючи вказаний запит, Департамент праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради безпідставно та неправомірно послався на п. 4.4 рішення № 524 від 03.10.2022 р., та протиправно повідомив персональні дані позивача без його згоди та дозволу, зокрема, прізвище, ім`я та по-батькові, адресу, соціальний та медичний статус. 
В подальшому, відповідач - КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 5» надав відповідь на запит Департаменту праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради за вих. № 4572 від 03.09.2024 р., в якому також незаконно, без правових підстав, без згоди позивача, надав його конфіденційну інформацію, що становить медичну таємницю. 
Позивач вказав, що відповідачі своїми незаконними діями спричинили йому моральну шкоду, яка виразилася у вигляді стресу, загострення хронічних захворювань, моральних стражданнях у зв`язку з розголошенням чутливої для нього інформації. При цьому відповідачі не принесли йому жодного вибачення за свої неправомірні дії, що в свою чергу посилило його моральні страждання.
Посилаючись на викладене, позивач просив:
-визнати дії відповідача Департаменту праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради щодо направлення письмового запиту за № 1998/09.02-12 від 26.08.2024 р., з розголошенням персональних даних, дії щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної медичної інформації щодо нього, - незаконними;
-визнати дії відповідача КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 5» щодо надання відповіді за № 4572 від 03.09.2024 р. з розголошенням конфіденційної медичної інформації щодо нього, - незаконними;
-стягнути на його користь з відповідачів - Департаменту праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради та КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 5» у солідарному порядку моральну шкоду у розмірі – 100 000 грн.
Ухвалою судді від 18.04.2025 р. було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач - Департамент праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради подав відзив, у якому заперечував проти позову у повному обсязі, просив відмовити у його задоволенні. Відзив мотивований тим, що оспорюваний позивачем запит за № 1998/09.02-12 від 26.08.2024 р. був направлений у межах повноважень відповідача, у відповідності з діючим законодавством та договором № 257 від 31.08.2023 р., укладеним між Департаментом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (разом із укладеними до нього додатковими угодами). Цей запит стосувався лише факту звернення, а не медичних деталей (діагнозів, виписок тощо), що мінімізує втручання в конфіденційну інформацію, а ідентифікуючі відомості позивача (прізвище, ім`я, по батькові та адреса місця проживання), були відомі КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 5», що виключає факт їх розголошення.
Відповідно до п. 23 Постанови КМУ № 1040 від 06.10.2021 р. «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі», - уповноважені органи, що призначають та виплачують компенсацію, здійснюють контроль за наданням соціальних послуг фізичними особами, які надають такі послуги. Згідно п. 4.4 рішення Виконкому Миколаївської міськради № 524 від 03.10.2022 р. (зі змінами, внесеними рішенням Виконкому № 1035 від 25.10.2023 р.) «Про затвердження порядку подання та оформлення документів, призначення і виплат компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі в м. Миколаєві», - Управління здійснює контроль за наданням соціальних послуг методами обдзвону, відвідування, опитування сусідів, а також шляхом перевірки даних щодо отримувачів державної допомоги, пільг тощо, наявних в інформаційних системах не рідше 1 разу на квартал».
Метою направлення спірного запиту за № 1998/09.02-12 від 26.08.2024 р. було підтвердження факту надання соціальних послуг позивачу та їх обсягу, що є необхідною умовою для здійснення виплат компенсації з місцевого бюджету відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України.
24.10.2024 р. комісією з відвідування фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі було здійснено вихід за адресою місця проживання позивача, в ході якого складено акт № 961 від 24.10.2024 р., який підтверджує факт його спільне проживання з фізичною особою, що надає соціальні послуги з догляду - ОСОБА_2 та надання ним відповідного догляду. Кошти за надані послуги були сплачені останньому у повному обсязі. При цьому будь-яких чеків на придбання ліків чи медичних довідок щодо стану здоров`я позивача, комісія не вимагала, лише поцікавилася їх наявністю.
Листами від 28.11.2024 р. та від 15.11.2024 р. позивача проінформовано про те, що Департамент праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради не має наміру використовувати, поширювати чи здійснювати будь-які інші дії з документами. 
Також представник відповідача посилався на те, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди внаслідок дій чи рішень Департаменту праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради.

Представник відповідача – КП ММР «Міська лікарня № 5» подав відзив, у якому заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Відзив мотивований тим, що відповідь за № 4572 від 03.09.2024 р. на запит Департаменту праці і соціального захисту населення за № 1998/09.02-12 від 26.08.2024 р. жодним чином не порушила права позивача, відповідачем не було здійснено незаконне розповсюдження його персональних даних та медичної таємниці, чи будь-якої конфіденційної інформації. Спірна відповідь КП ММР «Міська лікарня № 5» лише підтверджувала інформацію, необхідну для отримання соціальної допомоги та її фінансування з місцевого бюджету. 
Усі персональні дані позивача, які були вказані у запиті Департаменту, раніше вже були надані позивачем у добровільному порядку, та зазначені ним у Договорі про надання соціальних послуг з догляду на професійній основі № 257 від 31.08.2023 р. Інформації про стан здоров`я позивача, його діагнози, не були розголошеними, і жодним чином не порушена лікарська таємниця.
Також представник відповідача посилався на те, що інформація, запитувана Департаментом праці і соціального захисту населення, відповідно до Закону України «Про інформацію», не відноситься до категорії інформації з обмеженим доступом. Тому відповідач діяв правомірно, відповідно до вимог діючого законодавства, та не спричинив своїми діями моральної шкоди позивачеві.

Позивач подав відповіді на відзиви відповідачів, у яких посилався на безпідставність та необґрунтованість відзивів.

У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.
Представники відповідачів - Департаменту праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради та КП ММР «Міська лікарня № 5» у судовому засіданні заперечували проти позову з підстав, викладених у їх відзивах.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, та дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.
Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч. 1 ст. 55 Конституції України).
Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 Конституції України).
Статтею 286 ЦК України визначено, що фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні. Фізична особа зобов`язана утримуватися від поширення інформації, зазначеної у частині першій цієї статті, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків або з інших джерел (ч.ч. 1,3 ст. 286 ЦК).
Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту.
Законом України «Про соціальні послуги» від 17.01.2019 р. № 2671-УІІІ (із внесеними змінами) визначені основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах.
Статтею 8 цього ж Закону визначено, що суб`єктами системи надання соціальних послуг є:
1) уповноважені органи у сфері надання соціальних послуг;
1-1) бюджетна установа, яка організовує та здійснює закупівлю соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету у випадках та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України;
2) отримувачі соціальних послуг;
3) надавачі соціальних послуг;
4) об`єднання працівників системи надання соціальних послуг;
5) об`єднання надавачів соціальних послуг;
6) об`єднання отримувачів соціальних послуг.
Суб`єкти системи надання соціальних послуг взаємодіють на всіх етапах реалізації цього Закону, зокрема щодо:
1) визначення потреб населення адміністративно-територіальної одиниці/територіальної громади у соціальних послугах;
2) розроблення та виконання програм надання соціальних послуг, розроблених за результатами визначення потреб населення адміністративно-територіальної одиниці/територіальної громади у соціальних послугах;
3) організації, фінансування та надання соціальних послуг;
4) здійснення моніторингу надання соціальних послуг, оцінки їх якості та контролю за дотриманням вимог, встановлених законодавством про соціальні послуги.
Порядок взаємодії суб`єктів системи надання соціальних послуг затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
До уповноважених органів системи надання соціальних послуг належать, зокрема, виконавчі органи міських рад (п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону № 2671-УІІІ).
Отримувачі соціальних послуг мають право, зокрема, на: отримання соціальних послуг відповідно до умов та порядку їх надання, визначених законодавством про соціальні послуги та договором про надання соціальних послуг; повагу до честі і гідності, уважне та гуманне ставлення з боку суб`єктів системи надання соціальних послуг; конфіденційність інформації особистого характеру, що стала відома суб`єктам системи надання соціальних послуг під час реалізації цього Закону; повагу до приватного життя, на свободу думки та висловлювань; захист своїх прав і законних інтересів, у тому числі в судовому порядку тощо. До обов`язків отримувачів соціальних послуг відноситься, зокрема: надання повної і достовірної інформації, необхідної для визначення їхніх потреб у соціальних послугах, права на отримання соціальних послуг та визначення умов договору про надання соціальних послуг; виконання умов договору про надання соціальних послуг; дотримання правил внутрішнього розпорядку роботи надавачів соціальних послуг та своєчасне інформування надавачів соціальних послуг про всі обставини, що впливають на надання або припинення надання соціальних послуг (ст. 12 Закону № 2671-УІІІ).

Судовим розглядом встановлено, і підтверджується письмовими доказами по справі, що позивач по даній справі – ОСОБА_1 є людиною з інвалідністю 1 групи «А» загального захворювання, пересувається зі сторонньою допомогою, на інвалідному візку, та потребує у зв`язку з цим постійної сторонньої допомоги.
31.08.2023 року між позивачем (як отримувачем), ОСОБА_2 (як фізичною особою, яка надає соціальні послуги), та Департаментом праці та соціального захисту населення Миколаївської міськради (як уповноваженим органом), був укладений договір про надання соціальних послуг з догляду на професійній основі № 257 (а.с. 147-150 тому 1).
За цим договором був визначений перелік послуг, які отримує позивач, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів тощо.
Так, пунктами 2-5 договору визначений перелік наданих отримувачу послуг з догляду, а також визначення розміру компенсації фізичній особі – ОСОБА_2 та порядок її виплати. Зокрема, компенсація виплачується за наявності акта, оформленого належним чином фізичною особою та отримувачем/законним представником, який надсилається фізичною особою в письмовій/електронній формі (в тому числі у формі сканованих копій) уповноваженому органу до 5 числа місяця, наступного за місяцем, у якому надано послуги. У разі неподання акта фізичною особою або неналежно оформленого акта, уповноважений орган має право припинити виплату компенсації до моменту усунення виявлених недоліків (п.п.6,10 договору). 
Фізична особа за цим договором зобов`язується, зокрема: надавати отримувачу послуги в межах заходів, визначених п. 3 цього договору; забезпечувати найкращі інтереси отримувача під час надання йому послуг; не розголошувати інформацію особистого характеру, що стала відома під час надання послуг; надавати до 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надано послуги, уповноваженому органу акт у письмовій, електронній формі; інформувати уповноважений орган про строк перебування отримувача на лікуванні у стаціонарному закладі або здійснення паліативного догляду в умовах стаціонару; інформувати уповноважений орган про інші дії, які мають вплив на призначення та виплату компенсації (п. 12 договору). 
Згідно п. 13 договору отримувач має право на: отримання послуг відповідно до умов та порядку їх надання, визначених законодавством про соціальні послуги та цим договором; повагу до його честі та гідності, уважне та гуманне ставлення; повагу до його приватного життя, свободу висловлювань та думки; конфіденційність інформації особистого характеру, що стала відома фізичній особі під час надання послуг та інші права, передбачені законодавством про соціальні послуги. 
Пунктом 14 договору визначено, що отримувач/законний представник зобов`язаний: надавати повну та достовірну інформацію, необхідну для визначення заходів, які надаватимуться згідно з цим договором; виконувати умови цього договору та дотримуватися заходів у межах надання послуг; своєчасно інформувати фізичну особу та уповноважений орган про всі обставини, які впливають на надання або припинення надання послуг; ставитися з повагою до фізичної особи та не перешкоджати наданню послуг.
Уповноважений орган має право: запитувати у фізичної особи інформацію щодо надання послуг; перевіряти умови надання послуг отримувачу, а також відповідність заходів, визначених п. 2 цього договору; перевіряти інформацію щодо фізичної особи, яка може вплинути на виплату компенсації; здійснювати контроль за обсягом та якістю наданих послуг тощо (п. 15 договору). 
Постановою КМУ № 449 від 01.06.2020 р. був затверджений Порядок проведення моніторингу надання та оцінки якості соціальних послуг.
Постановою КМУ № 1040 від 06.10.2021 р. затверджений Порядок
подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі (далі – Порядок).
Пунктом 13 Порядку визначено, що компенсація фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі, призначається на строк надання соціальних послуг з догляду на професійній основі, визначений у договорі, і виплачується із дати укладення договору. Виплата компенсації здійснюється щомісяця відповідно до рішення уповноваженого органу, прийнятого на підставі поданого фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на професійній основі, акта про надання соціальних послуг з догляду на професійній основі (далі - акт) за формою згідно з додатком 5. Форма рішення про виплату/припинення виплати компенсації затверджується Мінсоцполітики.
Акт складається фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на професійній основі у двох примірниках і підписується фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на професійній основі, та особою або законним представником особи, яка потребує надання соціальних послуг з догляду на професійній основі. Один примірник акта залишається у особи або законного представника особи, яка потребує надання соціальних послуг з догляду на професійній основі, другий - зберігається у фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду на професійній основі.
Відповідно до п. 18 Порядку уповноважені органи мають право робити запити та у строк до п`яти календарних днів із дати надходження відповідного запиту безоплатно отримувати від підприємств, установ та організацій інформацію, необхідну для призначення і виплати компенсації. Перевірка достовірності документів/відомостей, що надійшли від фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі, та осіб або законних представників осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на професійній основі, проводиться на підставі відомостей, отриманих шляхом електронної інформаційної взаємодії електронних інформаційних ресурсів Мінсоцполітики, зокрема з: 
Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців і громадських формувань - про зареєстрованих фізичних осіб - підприємців у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мін`юстом;
Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - про провадження незалежної професійної діяльності у порядку, встановленому Мінсоцполітики та ДПС;
реєстру застрахованих осіб Державного реєстру застрахованих осіб загальнообов`язкового державного соціального страхування - про трудову діяльність фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі, та осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на професійній основі, у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Пенсійним фондом України.
Відомості про фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі, які зареєстровані як безробітні, отримуються шляхом електронної інформаційної взаємодії Мінекономіки та Мінсоцполітики.
Уповноважений орган на підставі даних, отриманих шляхом електронної інформаційної взаємодії електронних інформаційних ресурсів Мінсоцполітики, перевіряє щомісяця укладені фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на професійній основі, договори та загальну кількість годин надання соціальних послуг з догляду на професійній основі на місяць (п. 19 Порядку).

Рішенням Виконкому Миколаївської міськради № 1789 від 23.10.2024 р. був затверджений Порядок здійснення контролю за наданням соціальних послуг фізичними особами, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі (зі змінами, внесеними рішенням Виконкому за № 1891 від 13.11.2024 р.).
Так, даним рішенням передбачалося право районних управлінь соціальних виплат і компенсацій Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міськради на здійснення контролю за наданням соціальних послуг фізичними особами, який може здійснюватися методами обдзвону, відвідування, опитування сусідів, та перевірки даних щодо отримувачів державної допомоги пільг та іншими, не забороненими законодавством методами. Такий контроль здійснюється не рідше 1 разу на півроку. З цією метою районним управлінням надавалося право:
-запитувати у фізичної особи інформацію щодо надання послуг; 
-перевіряти умови надання послуг отримувачу, а також відповідність заходів, визначених п. 2 договору про надання соціальних послуг з догляду на професійній основі;
-перевіряти інформацію щодо фізичної особи, яка може вплинути на виплату компенсації;
-здійснювати контроль за обсягом та якістю наданих послуг.
Крім цього, дане рішення передбачало право районних управлінь, після подання надавачем соціальних послуг щомісячно акта про надані послуги робити запити на інформацію, необхідну для призначення та виплату компенсації до підприємств, установ і організацій, запитувати у фізичної особи, яка надає соціальні послуги, документи/відомості, що можуть підтвердити надання послуг та відвідувати фізичних осіб, які надають послуги та осіб, яким надаються такі послуги.
За результатами відвідування складається акт контролю за наданням соціальних послуг фізичними особами, де фіксується, зокрема, факт спільного проживання надавача та отримувача соціальних послуг, якість надання соціальних послуг та підтверджуючі документи наданих послуг /чек з магазину, аптеки, медичні документи та інше/.
Рішенням Виконкому Миколаївської міськради № 1891 від 13.11.2024 р. були внесені зміни до рішення Виконкому Миколаївської міськради № 1789 від 23.10.2024 р., і слова «підтверджуючі документи наданих послуг /чек з магазину, аптеки, медичні документи та інше» замінені на «документи, що підтверджують обсяг наданих соціальних послуг з догляду на професійній основі». 

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони та захисту інформації регулює Закон України «Про інформацію» № 2657-ХІІ від 02.10.1992 р.
Так, відповідно до ст. 11 Закону № 2657-ХІІ, - інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, під час здійснення повноважень щодо верифікації та моніторингу державних виплат не потребує згоди фізичних осіб на отримання та обробку персональних даних.
За порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (ст. 20 Закону України «Про інформацію»).
В силу ст. 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.
Правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних регулюються Законом України «Про захист персональних даних» № 2297-УІ від 01.06.2010 р.
Стаття 2 цього Закону містить визначення термінів, що вживаються у цьому Законі, і зокрема, персональними даними - є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки (ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних»).
Обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем.
Суб`єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 2297-УІ забороняється обробка персональних даних, що стосуються здоров`я.
Положення частини першої цієї статті не застосовується, якщо обробка персональних даних:
1) здійснюється за умови надання суб`єктом персональних даних однозначної згоди на обробку таких даних;
2) необхідна для здійснення прав та виконання обов`язків володільця у сфері трудових правовідносин відповідно до закону із забезпеченням відповідного захисту;
3) необхідна для захисту життєво важливих інтересів суб`єкта персональних даних або іншої особи у разі недієздатності або обмеження цивільної дієздатності суб`єкта персональних даних;
4) здійснюється із забезпеченням відповідного захисту релігійною організацією, громадською організацією світоглядної спрямованості, політичною партією або професійною спілкою, що створені відповідно до закону, за умови, що обробка стосується виключно персональних даних членів цих об`єднань або осіб, які підтримують постійні контакти з ними у зв`язку з характером їх діяльності, та персональні дані не передаються третій особі без згоди суб`єктів персональних даних;
5) необхідна для обґрунтування, задоволення або захисту правової вимоги;
6) необхідна в цілях охорони здоров`я для:
встановлення медичного діагнозу, для забезпечення піклування чи лікування або надання медичних послуг, моніторингу відповідності встановленим умовам надання таких послуг (у тому числі умовам договорів про медичне обслуговування населення та договорів про реімбурсацію за програмою медичних гарантій), функціонування електронної системи охорони здоров`я за умови, що такі дані обробляються медичним працівником, фахівцем з реабілітації або іншою особою закладу охорони здоров`я, реабілітаційного закладу чи фізичною особою - підприємцем, яка одержала ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та її працівниками, на яких покладено обов`язки щодо забезпечення захисту персональних даних та поширюється дія законодавства про лікарську таємницю, працівниками центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення, працівниками закладу, що здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд та діяльність у галузі громадського здоров`я, який одержав ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, на яких покладено обов`язки щодо забезпечення захисту персональних даних;
контролю якості надання медичних послуг за умови, що такі дані обробляються працівниками центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері контролю якості надання медичних послуг;
обміну інформацією про фінансування медичних послуг та послуг у сфері охорони здоров`я за умови, що такі дані обробляються працівниками Фонду соціального страхування України, Пенсійного фонду України, Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, на яких покладено обов`язки щодо забезпечення захисту персональних даних.
6-1) необхідна в цілях забезпечення ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (в обсягах даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів");
6-2) здійснюється з метою:
проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, перевірки обґрунтованості рішень експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи та медико-соціальних експертних комісій, функціонування електронної системи щодо проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, за умови що такі дані обробляються медичними працівниками, фахівцями з реабілітації закладів охорони здоров`я чи фізичними особами - підприємцями, які одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та їх працівниками, на яких покладено обов`язки щодо забезпечення захисту персональних даних та поширюється дія законодавства про лікарську таємницю, працівниками центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, юридичної особи публічного права, що виконує функції Центру оцінювання функціонального стану особи, на яких покладено обов`язки щодо забезпечення захисту персональних даних;
обміну інформацією щодо результатів проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, за умови що такі дані обробляються працівниками Пенсійного фонду України, Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, на яких покладено обов`язки щодо забезпечення захисту персональних даних;
7) стосується вироків суду, виконання завдань оперативно-розшукової чи контррозвідувальної діяльності, боротьби з тероризмом та здійснюється державним органом в межах його повноважень, визначених законом;
8) стосується даних, які були явно оприлюднені суб`єктом персональних даних.
Положеннями ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Виконання вимог встановленого режиму захисту персональних даних забезпечує сторона, що поширює ці дані. Сторона, якій передаються персональні дані, повинна попередньо вжити заходів щодо забезпечення вимог цього Закону.

Судовим розглядом встановлено, що 26.08.2024 р. Управлінням соціальних виплат і компенсацій Корабельного району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міськради був направлений запит за № 1998/09.02-12 до Миколаївської міської лікарні № 5 (а.с. 60 том 1), із проханням повідомити інформацію щодо медичного обслуговування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (особа з інвалідністю І групи А), який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
oзвернення до сімейного лікаря протягом 2024 року;
oперебування на стаціонарному лікуванні протягом 2024 року;
oотримання послуг з реабілітації протягом 2024 року. 
Запит мотивований необхідністю перевірки акту про надані соціальні послуги ОСОБА_2 . 
Позивач вважає даний запит і дії відповідача щодо його направлення протиправними і такими, що порушують його право на захист персональних даних, конфіденційність медичної інформації, і є неправомірним втручанням у його приватне життя. 
Аналізуючи вищенаведене, суд робить висновок, що оспорюваний позивачем запит за № 1998/09.02-12 містив його персональні дані – прізвище, ім`я та по батькові, адресу та дату народження, які в силу ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» і ст. 11 Закону України «Про інформацію», відносяться до інформації з обмеженим доступом, і яка має визначений законом правовий режим захисту та обробки. При цьому матеріали справи не містять доказів надання позивачем згоди на обробку його персональних даних у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання такої згоди, що визначено вимогами ст. 2 Закону «Про захист персональних даних».
Суд сприймає критично і знаходить необґрунтованими доводи представника відповідача – Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міськради про те, що запит надавався у порядку здійснення контролю за належним виконанням ОСОБА_2 його обов`язків за договором від 31.08.2023 р. Суд виходить із того, що питання, сформульовані у запиті, стосуються звернення до сімейного лікаря позивача – ОСОБА_1 , його перебування на стаціонарному лікуванні та отримання ним послуг з реабілітації, проте не запитують про особу, яка його супроводжувала та надавала відповідну допомогу. Таким чином, запитувані питання не відповідають меті, вказаній у запиті. 
Крім цього, позивач має право проходити стаціонарне лікування не тільки у КНП «Міська лікарня № 5», а й у інших лікарнях, тому той факт, що він проходив чи не проходив стаціонарне лікування саме у цій установі теж не характеризує надані ОСОБА_2 послуги.
Суд також зауважує, що зі змісту договору про надання соціальних послуг від 31.08.2023 р. вбачається, що у ньому не зазначені такі соціальні послуги як перебування на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська лікарня № 5» та отримання у цій установі послуг з реабілітації. Натомість п. 2 договору про надання соціальних послуг серед переліку заходів, які надаються позивачеві, зазначено, зокрема: сприяння в направленні до стаціонарної установи охорони здоров`я, соціального захисту населення (п.п. 3.2); виклик лікаря (п.п. 3.1); супроводження в поліклініку, на прогулянку (п.п. 4.2); допомога у виконанні реабілітаційних, лікувально-фізичних вправ (за потреби) (п.п. 2.12) тощо.
Щодо отримання послуг з реабілітації в умовах вказаної лікарні, то такі послуги умовами даного договору взагалі не передбачені, а тому потреби запитувати про це, не вбачається. 
Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 20.01.2012 р. № 2-рп/2012 відповідно до частин першої, другої статті 32 Основного Закону України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Зазначеним вимогам Конституції України кореспондують положення законодавства України, якими передбачено, що: збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (абзац другий частини першої статті 302 Цивільного кодексу України); поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 14 Закону України „Про захист персональних даних" від 1 червня 2010 року № 2297-VI (далі – Закон № 2297); конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частина друга статті 21 Закону України „Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ зі змінами (далі - Закон № 2657); розпорядники інформації, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 7 Закону України „Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939).
Таким чином, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці.
Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, вважає, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Даючи офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 32 Конституції України у системному зв`язку з частиною другою статті 34 цієї Конституції, Конституційний Суд України дійшов висновку, що збирання, зберігання, використання та поширення державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням в її особисте та сімейне життя, яке допускається винятково у визначених законом випадках і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міськради при зверненні до КНП Миколаївської міськради «Міська лікарня № 5» із запитом про надання інформації за № 1998/09.02-12 від 26.08.2024 р., діяв всупереч вимогам ст. 32 Конституції України, Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про захист персональних даних». При цьому здійснення контрольних функцій за наданням соціальних послуг , само по собі не є достатньою правовою підставою для отримання конфіденційної інформації про особу. 
Щодо відповіді на цей запит, яку надала КНП Миколаївської міськради «Міська лікарня № 5» за № 4572 від 03.09.2024 р., то як вже зазначалося судом вище, згідно ст. 286 ЦК України фізична особа має право на таємницю про стан здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, та відомості , одержані при її медичному обстеженні. Аналогічні положення містяться у ст. 39? Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я».
Відповідно до ст. 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків, коли медична таємниця може бути розголошена без згоди особи чи її законних представників.
За змістом ст.ст. 39? -40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст. 11 Закону України «Про інформацію» відомості про стан здоров`я людини відносяться до конфіденційної інформації, яка має обмежений доступ.
Виходячи із цього, відповідач - КНП Миколаївської міськради «Міська лікарня № 5», як розпорядник інформації про стан здоров`я позивача, без його згоди надала відповідь, у якій порушила охоронювану законом таємницю щодо факту його звернення за медичною допомогою, без належних на те правових підстав.
Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд знаходить доведеним факт спричинення позивачеві моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідачів. Моральна шкода виразилася у душевних стражданнях позивача через неправомірні дії відповідачів, погіршенні стану його здоров`я та самопочуття, а також необхідності вжитих ним додаткових зусиль для захисту своїх прав та інтересів. 
Разом із цим, суд вважає неможливим стягнути моральну шкоду з відповідачів у солідарному порядку. Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Зі змісту наведеної норми вбачається, що солідарна відповідальність може виникати у випадку заподіяння шкоди позивачу спільними, тобто взаємопов`язаними та узгодженими діями обох відповідачів. У даному випадку кожен із відповідачів діяв у межах своїх повноважень і приймав самостійне рішення, зокрема Управління соціальних виплат і компенсацій Корабельного району Департаменту праці та соціального захисту населення – надало запит із розголошенням персональних даних позивача, а КНП ММР «Міська лікарня № 5» - надала відповідь на запит із порушенням медичної таємниці. При цьому КНП ММР «Міська лікарня № 5» мала можливість самостійно оцінити отриманий нею запит, законність розкриття інформації, та могла відмовити у повідомленні запитуваної інформації. 
Суд вважає, що зібрані по справі докази не доводять узгодженості дій відповідачів, спрямованих на спричинення моральної шкоди позивачеві, відсутня єдина скоординована дія і має місце два окремих порушення, тому відсутні передбачені ст. 1190 ЦК України підстави для покладення на відповідачів солідарної відповідальності за спричинену позивачу моральну шкоду.
З огляду на викладене, суд вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди, яка спричинена позивачеві у розмірі – 40 000 грн., та стягнути її з відповідачів у розмірі – по 20 000 грн. із кожного. Суд враховує тяжкість і тривалість спричиненої шкоди, та виходить із засад розумності, виваженості і справедливості. 
На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно задоволених вимог. Станом на день звернення позивача до суду, згідно Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору становили: за вимогу немайнового характеру – 1 211,20 грн., і за вимогу майнового характеру – 1% від ціни позову, але не менше 1 211,20 грн., таким чином позивач мав сплатити при подачі позову – 3 633,60 грн. (1 211, 20 х 3). З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідачів належить стягнути судовий збір у розмірі – 2 906,8 грн., тобто – по 1 453,40 грн. із кожного відповідача. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-  
Вирішив:

Позов задовольнити частково.
Визнати дії Департаменту праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради щодо направлення запиту до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 5» про надання інформації за № 1998/09.02-12 від 26.08.2024 р. – незаконними.
Визнати дії Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 5» щодо надання відповіді Департаменту праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради, за № 4572 від 03.09.2024 р. – незаконними.
Стягнути з Департаменту праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі – 20 000 грн.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 5» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі – 20 000 грн.
Стягнути Департаменту праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради на користь держави судовий збір у розмірі – 1 453,40 грн.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 5» на користь держави судовий збір у розмірі – 1 453,40 грн.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач – Департаменту праці і соціального захисту населення Миколаївської міськради, місцезнаходження: 54001 м. Миколаїв, вул. Мала Морська 19, код ЄДРПОУ 03194499.
Відповідач – Комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 5», місцезнаходження: 54051 м. Миколаїв, пр. Богоявленський 336, код ЄДРПОУ 01998489. 

Суддя  Л.І. Селіщева