ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/1070/26	Головуючий у 1-й інстанції Клим Т.П. 	
Провадження № 33/817/338/26 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 
захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Бутрина В.В., 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Бутрина С.В. на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 травня 2026 року, 

в с т а н о в и в:
Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 06 квітня 2026 року о 15 год. 50 хв. в м. Кременець по вул. Шевченка, 67, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітке мовлення, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі охорони здоров`я водій відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису. Від керування відсторонений. Своїми діями порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвокат Бутрин С.В. зазначає, що постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням норм права, а тому постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
В обґрунтування своїх доводів апелянт вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги очевидні докази, які свідчать про бажання ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.
Зазначає, що згідно наявних відеоматеріалів вбачається, що працівник патрульної поліції вимогу ОСОБА_1 про бажання пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я ігнорує, свідомо замовчує та перериває своєю розмовою та одночасно складає протокол про адміністративне правопорушення, чим порушив вимоги ст. ст. 7, 9, 245, 251, 255, 266 КУпАП.
Звертає увагу, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи, а саме згідно вказаного протоколу водій ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, однак на відеозаписі чітко вбачається бажання останнього пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.
Також вказує, що у п. 12 протоколу про адміністративне правопорушення відсутні відомості про дату та час розгляду адміністративної справи, що є порушенням вимог ст. ст. 256, 268 КУпАП.
Зазначає, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення є направлення в лікувальний заклад КНП “Кременецька опорна лікарня” для проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак на відеозаписі чітко видно що працівниками патрульної поліції направлення не виписувалось.
Звертає увагу, про відсутність у матеріалах справи додатку до свідоцтва про державну реєстрацію вимірювального приладу Алкотест 6810.
Вказує, що рапорт поліцейського не може бути належним та допустимим доказом, оскільки прізвища вказані різняться, а тому його не слід брати до уваги як доказ винуватості.
Звертає увагу, що у супровідному листі про направлення справи ОСОБА_1 на розгляд до Кременецького районного суду відсутній підпис посадової особи, яка направляє дані матеріали до суду.
Просить скасувати постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бутрина С.В., які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.
Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, із системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є обов`язком водія, а не його правом. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 633618 від 06.04.2026, який був предметом дослідження місцевого суду, 06 квітня 2026 року о 15:50 гол. В м. Кременець по вул. Шевченка, 67, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітке мовлення, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі охорони здоров`я водій відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису. Від керування відсторонений. Своїми діями порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
При цьому, самі по собі недоліки щодо заповнення бланку протоколу, на які звертає увагу апелянт, не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції та відеореєстратора із службового автомобіля працівників патрульної поліції.
Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, що працівниками поліції було виявлено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 по вул. Шевченка, 67 м. Кременкць, який був зупинений працівниками патрульної поліції та повідомлено про причини зупинки транспортного засобу, а саме за порушення п. 9.2.б Правил дорожнього руху.
Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА № 6979159 від 06.04.2026року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.
Окрім того, оглянутим апеляційним судом відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції, встановлено, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено та неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу (алкотестера), так і в закладі охорони здоров`я. Проте ОСОБА_1 від виконання обов`язку, передбаченого пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, категорично відмовився, у зв`язку з чим був повідомлений про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. 
На запитання працівника патрульної поліції: “Чи вживали ви алкогольні напої”, ОСОБА_1 повідомив: “Так, пиво вчора”, на запитання “Чи бажаєте пройти огляд”, ОСОБА_1 відповів: “Ні, я сам поїду у лікарню” .
Доводи апелянта, що судом першої інстанції не взято до уваги очевидні докази, які свідчать про бажання ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я апеляційний суд розцінює як надумані та безпідставні.
Апеляційний суд зазначає, що відеозаписом об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. 
Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, відеозаписом чітко зафіксовано виявлене працівниками поліції правопорушення, а саме — відмова водія транспортного засобу, у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, пройти огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Тому, оцінюючи доводи апелянта про відсутність в дій ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд враховує, що водій, на неодноразово повторену пропозицію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився і це давало підставу працівниками поліції зафіксувати виявлене правопорушення, склавши відповідний протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за порушення вимог п. 2.5 ПДР України.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 висловлював бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі однак це було проігноровано поліцейськими, апеляційним суд вважає непереконливими, оскільки матеріалами відеофіксації стверджується, що такі висловлювання водія були поєднані з певними умовами і не супроводжувались діями, які б свідчили про дійсність його наміру пройти огляд в закладі охорони здоров`я.
Що стосується направлення в медичний заклад для огляду водія на стан сп`яніння, на яке також звертає увагу сторона захисту, то суд зазначає, що метою оформлення такого направлення є проходження водієм у відповідному закладі охорони здоров`я огляду з метою виявлення стану його сп`яніння у випадку відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловлення незгоди з результатами такого огляду.
При цьому, сама по собі відсутність вручення направлення на медичний огляд, зважаючи на те, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, не свідчить про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, оскільки досліджені судом докази, у їх сукупності в повному обсязі підтверджують те, що працівниками поліції пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, зокрема і в медичному закладі, а також відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду. 
А тому доводи апелянта про те, що працівник патрульної поліції не видав направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 , з урахуванням того, що останній від такого огляду відмовився, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи додатку до свідоцтва про державну реєстрацію вимірювального приладу, не свідчать про недоведеність вини ОСОБА_1 , оскільки така обставина не виключає можливості встановлення фактичних обставин справи на підставі інших належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи та були безпосередньо досліджені судом. 
Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.
Інші доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 
Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Бутрина С.В. залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя