ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/11886/26
провадження № 1-кп/753/1829/26

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026100020001105 від 16.04.2026 відносно 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із вищою освітою, ФОП, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
12.04.2026 приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 перебували в автомобілі Хюндай Акцент д.н.з. НОМЕР_1 при в`їзді у двір будинку № 26 по вул. Поліська у м. Києві. В цей час попереду них стояв автомобіль таксі «Болт» Тойота Кемрі, де перебував водій, пасажири ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Автомобіль таксі тривалий час перекривав в`їзд до двору будинку, у зв`язку з чим, ОСОБА_4 вийшов з автомобіля та підійшов до автомобіля таксі, де побачив, як ОСОБА_5 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, тривалий час не міг покинути салон автомобіля.
На зауваження про перекриття проїзду ОСОБА_5 , вийшовши з салону таксі, почав словесний конфлікт з ОСОБА_4 . В ході вказаного конфлікту ОСОБА_5 поводився агресивно, висловлювався нецензурною лайкою та намагавсь нанести удари ОСОБА_4 ..
Під час конфлікту ОСОБА_4 та ОСОБА_5 схопили один одного за одяг, втративши рівновагу, впали на асфальтне покриття, після чого підвелися. Підвівшись, ОСОБА_5 наніс один удар кулаком руки в область обличчя ОСОБА_4 .
В той час ОСОБА_4 , не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча в обстановці яка склалася, повинен був і міг їх передбачити, наніс удар обома руками в область грудної клітини ОСОБА_5 . Від отриманого удару, ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на асфальтне покриття, вдарившись потиличною ділянкою голови об асфальт. Тим самим в наслідок дій ОСОБА_4 , потерпілому спричинено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку з формуванням субдуральних нашарувань над лівою гімосферою головного мозку, вогнища забою лівої лобно-тім`яно-скроневої локалізації (компресіно-дислокаційний синдром до 4 мм), лінійного перелому тім`яної кістки ліворуч з переходом на лямбдопобдібний шов та праву тім`яну кістку, садна тім`яно-потиличної ділянки, параорбітальної гематоми ліворуч.
ІІ. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 128 КК України, а саме: необережне тяжке тілесне ушкодження.
ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаний у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та надав суду пояснення, в яких підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті. Зокрема зазначив, що 12.04.2026 він перебував в автомобілі Хюндай у двір будинку № 26 по вул. Поліська у м. Києві. В цей час попереду стояв автомобіль таксі. Автомобіль таксі тривалий час перекривав в`їзд до двору будинку, у зв`язку з чим, ОСОБА_4 вийшов з автомобіля та підійшов до автомобіля таксі, де побачив, як ОСОБА_5 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, тривалий час не міг покинути салон автомобіля. Між ними стався словесний конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_4 наніс удар обома руками в область грудної клітини ОСОБА_5 , від отриманого удару, той втратив рівновагу та впав на асфальтне покриття. У вчиненому розкаюється. Повністю відшкодував потерпілому шкоду.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо добровільності та щирості його позиції, правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, та їх наслідків.
За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4  правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Отже, оцінюючі зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4  в судовому засіданні доведена повністю.
ІV. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.
Обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , на підставі ст.67 КК України, судом не встановлено.
V. Мотиви призначення покарання
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік, рід занять, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, перебування на обліках, його ставлення до вчиненого.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, не одружений, має постійне місце реєстрації та місце проживання, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, вину визнав, розкаявся, повністю відшкодував завдану шкоду, вперше притягується до кримінальної відповідальності, потерпілий ОСОБА_5  під час судового засідання зазначив, що просить суд суворо не карати ОСОБА_4 , з яким примирився, будь-яких претензій до нього не має, останній допоміг йому з лікуванням, та наразі також допомогає. 
При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати кримінально-правові відносно-визначені санкції, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.
Враховуючи сукупність наведених обставин справи, дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи, що за приписами ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд, з урахуванням особи обвинуваченого та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити ОСОБА_4  покарання у вигляді обмеження волі у межах нижньої межі санкції ст. 128 КК України, що буде відповідати принципам та меті його призначення, із застосуванням положень ст. 75 КК України щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки останній не є таким, що не зможе виправитися без ізоляції від суспільства та потребує певного прощення державою без реального відбування покарання, що буде справедливим та відповідатиме цілям призначення покарання.
VІ. Вирішення цивільного позову
Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.
VІІ. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Питання про речові докази вирішити судом в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4  не накладався.
Запобіжних захід у кримінальному провадженні не обирався.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і призначити йому покарання::
- за ст. 128 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1  від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1, пункту 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.
Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: 
1)Фрагмент підковдри з плямами речовини бурого кольору, переданий до камери схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 154226), знищити.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Учасники судового провадження мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень. Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1