ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/691/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2025 року (головуючий суддя Батрак І.В.) 
в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , 30.01.2025 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції « ІНФОРМАЦІЯ_1 », просив:
визнати протиправними дії відповідача по депреміюванню позивача у вересні 2024 року у розмірі 95%;
зобов`язати відповідача донараховати та виплати позивачу премію за вересень 2024 року у розмірі 95%.
Також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, а саме витрати на правову допомогу, орієнтовний розмір складає 14000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що приписами Закону України «Про Національну поліцію» та тим, що у вересні 2024 року жодним чином не порушував норми законодавства, отже в відповідача не було жодних підстав для його депреміювання. Таким чином, таке вибіркове депреміювання поліцейських без жодних на те підстав має усі ознаки трудової дискримінації та засобом тиску на позивача задля можливого виконання незаконних дій. Підкреслює, що згідно з рапортів т.в.о. командира ПІБ №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майора поліції ОСОБА_2 та т.в.о. начальника управління - командира полку управління поліції особливого призначення №3 ДПОП «ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підполковника поліції Дмитра Хміля позивача було депремійовано безпідставно, оскільки в даних рапортах не було зазначено конкретних причин/обставин. Зазначає, що уся судова практика встановлює аксіому щодо непорушності основоположних трудових гарантій громадян, тим більше, коли саме таким чином порушуються трудові права власних же поліцейських, які чесно та гідно служать на благо даної держави та захищають Батьківщину від військової агресії.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2025 року у задоволення позову – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення , яким задовольнити позов в повному обсязі. Посилається на доводи, що викладені в позові.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення першої інстанції залишити без змін. Вказує, що посилання позивача у позові на приписи Закону України «Про оплату праці» та норми КЗпП є недоречними та необґрунтованими. Вказує, що позивач, як працівник поліції отримує «грошове забезпечення», а не «заробітну плату» та наразі проходить службу в поліції, а не працює за трудовим договором. Ураховуючи вищевикладене, наполягає на тому, що посилання представника позивача про можливість субсидіарного застосування загальних норм, у тому числі норм трудового законодавства є протиправним, оскільки виплата грошового забезпечення чітко врегульована нормами спеціального законодавства, а отже норми спеціального законодавства мають обов`язково застосовуватись під час розгляду спірних правовідносин. За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Зауважує, що залишається незрозумілою «правова позиція» представника позивача, щодо того, що позивач до початку повномасштабного вторгнення як поліцейський та небайдужий громадянин України добровільно вступив до лав ДПОП «ОШБ «Лють». Першочергово у позивача залишились ті ж самі обов`язки в частині проходження служби та служінню Українському народові незалежно від посади, на якій він проходить службу, за що, останній і отримує грошове забезпечення. Крім цього, акцентує увагу на тому, що грошове забезпечення поліцейському нараховується та виплачується лише за рахунок виконаних завдань. Зазначає, що встановлення премій є правом керівника, а не його обов`язком, при цьому, встановлення цих премій можливе лише при наявності відповідних бюджетних асигнувань. Наполягає, що премія за своїм змістом є засобом заохочення поліцейських та не є обов`язковими платежем, хоча і входять до структури грошового забезпечення поліцейського. У свою чергу, нормами законодавства не визначено фіксований розмір премії, який має встановлюватися щомісяця. 
Згідно статті 309 КАС апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Враховуючи, що у період з 10.03.2026 до 19.03.2026 суддя Божко Л.А., яка входить до складу суду, перебувала на лікарняному, а у період з 06.04.2026 до 10.04.2026 головуючий суддя Дурасова Ю.В. брала участь у онлайн-підготовці суддів апеляційних адміністративних судів згідно Календарного плану підготовки суддів для підтримання кваліфікації на 2026 рік, також у період з 14.04.2026 до 15.04.2026 головуючий суддя Дурасова Ю.В. перебувала у відрядженні, що унеможливило розгляд справи у визначений ч. 1 ст. 309 КАС України строк.
При цьому, в період з 04.05.2026 року по 19.05.2026 року колегія суддів у складі Дурасової Ю.В, Божко Л.А., Лукманової О.М. перебувала у черговій щорічній відпустці, тому постанова у цій справі приймається в перший день після виходу колегії суддів з чергової відпустки.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу на посаді заступника командира взводу № 2 роти № 2 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку Управління поліції особливого призначення №3 ДПОП «ОШБ «Лють» у званні старшого лейтенанта поліції.
Позивач є учасником бойових дій, про що свідчить відповідне посвідчення серія НОМЕР_1 , видане 17.06.2024 ДПОП «ОШБ «Лють».
20.09.20204 т.в.о. командира ПІБ №1 («Луганськ-1 імені Героя України ОСОБА_3 ») полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» майор поліції ОСОБА_4 подав рапорт на ім`я т.в.о. начальника управління - командира полку управління поліції особливого призначення №3 ДПОП «ОШБ «Лють» підполковника поліції Дмитра Хміля, яким вважав за потрібне встановити премію у розмірі 5 % за вересень 2024 року, зокрема ОСОБА_1 .
У подальшому, т.в.о. начальник управління командира полку УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють» Дмитро Хміль звернувся із рапортом до т.в.о. начальника ДПОП «ОШБ «Лють» полковника поліції Романа Поліщука про встановлення рівня преміювання за вересень 2024 року у розмірі 5 %.
На підставі вказаних рапортів наказом т.в.о. начальника ДПОП «ОШБ «Лють» ОСОБА_1 встановлено премію у вересні 2024 року в розмірі 5% від суми грошового забезпечення, що саме сторонами не заперечується.
Вважаючи, що позивача було депремійовано безпідставно, представником позивача було направлено адвокатський запит до відповідача з вимогою надати наступну інформацію та копії наступних документів, зокрема:
1. Надати копії документів, які стали підставами депреміювання ОСОБА_1 у вересні 2024 року (наприклад, рапорти інструкторів та т.ін.);
2. Надати інформацію про методику вирахування премії ОСОБА_1 саме у розмірі 5% за період з вересня по листопад включно 2024 року (тобто, чому саме 5%, а не 27% або 77%?);
3. Надати копії наказів про депреміювання ОСОБА_1 або інші документи, які було винесено на підставі доданих до даного адвокатського запиту рапортів.
На даний запит представником позивача було отримано лист-відповідь від 20.01.2025 №903-2025, у якій повідомлено, що у місяці виконання дисциплінарного стягнення поліцейського премія може не встановлюватися. Додатково поінформовано, що наказом УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» від 04.11.2024 №14 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани, на підставі висновку службового розслідування №8440/59/14-2024 від 18.10.2024. Повідомлено, що розмір премії встановлюється індивідуально кожному поліцейському відповідно до особливостей проходження служби та особистого його внеску в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та в межах асигнувань на підставі списків керівників структурних, стройових та територіальних (відокремлених) підрозділів. Ураховуючи викладене, у вересні, жовтні та листопаді 2024 року ОСОБА_1 відповідно до наказів ДПОП «ОШБ «Лють» встановлено премію в розмірі 5 відсотків.
Позивач вважає протиправними дії відповідача по деприміюванню позивача у вересні 2024 року у розмірі 95%. 
Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2025 №580-VIII встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
За визначенням, наведеним у статті 3 Закону №580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною 1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Обов`язки поліцейського, передбачені частиною 1статті 18 цього ж Закону, зокрема:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.2023 №30 «Про утворення територіального органу Національної поліції» утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - ДПОП «ОШБ «Лють», яку зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 02.02.2023.
Наказом Національної поліції України від 16.04.2024 №403 «Про деякі питання організації діяльності ДПОП «ОШБ «Лють», передбачено участь поліцейських в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, під час дії правового режиму воєнного стану в ході відсічі збройної агресії проти України.
Частинами 1 та 2статті 94 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Грошове забезпечення поліцейських визначається постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».
Так, згідно з абзацом 1 пункту 1 Постанови № 988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктом 2 пункту 4 Постанови № 988 надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.
Порядок та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260.
Відповідно до пункт 3 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 12 розділу II Порядку №260 передбачено, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України.
У місяці виконання дисциплінарного стягнення поліцейського премія може не встановлюватися.
Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.
Рішення керівників органів поліції про преміювання оформлюється наказом, який видається до 25 числа кожного місяця, згідно із затвердженим положенням про преміювання та на підставі списків керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції. Рішення керівників органів поліції про преміювання заступників керівника органу поліції, керівників структурних підрозділів та відокремлених структурних підрозділів здійснюється на підставі наказу.
Залежно від виконання показників преміювання (у тому числі успішного виконання службових обов`язків, допущення проступків, застосування до поліцейських дисциплінарного стягнення в установленому законодавством порядку), які можуть впливати на розмір премії, до наказу про преміювання за відповідний місяць можуть уноситися відповідні зміни та проводитися перерахунок премії на підставі мотивованого рапорта (звернення) керівника.
Нарахування премії проводиться у відсотках до грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер).
Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.
Виплата премії проводиться щомісяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.
Щодо вирішення питання про правомірність дій Управління поліції особливого призначення № 3 ДПОП «ОШБ «Лють» в частині, що оспорюється позивачем, суд досліджує дотримання відповідачем процедури та порядку їх вчинення та не втручається у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо встановлення і визначення позивачу розміру видів грошового забезпечення.
Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 30.01.2020 у справі №599/1422/16-а.
Дискреція - це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.
Дискреція є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.
Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.
У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v.Bulgaria» № 30985/96).
Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. 
На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє.
У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. 
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. 
Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. 
Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Одним з критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. 
Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. 
Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. 
Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. 
Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
За обставинами даної справи предметом спору є дії відповідача, якими знижено позивачу розмір премії у вересні 2024 року на 95%.
Відповідно до розділу ІІ Положення про преміювання поліцейських Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », затвердженого наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 20.09.2023 № 458 (Положення), преміювання здійснюється за результатами службової діяльності поліцейських за місяць за такими показниками: 
неухильне дотримання положень Конституції та законів України, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції; 
професійність виконання службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів керівництва Департаменту; 
виконання заходів, передбачених планами роботи Національної поліції України, Департаменту, його структурних, стройових та територіальних (відокремлених) підрозділів; 
дотримання виконавської дисципліни, належне, своєчасне та якісне виконання посадовими особами структурних, стройових і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту нормативно-правових актів, наказів, доручень, рішень, планів, програм, функціональних обов`язків (посадових інструкцій) тощо; 
своєчасна та якісна підготовка наказів, довідкових, аналітичних та інших матеріалів, що стосуються діяльності Департаменту; дотримання службової дисципліни.
Порядок і строки преміювання регламентуються розділом IV Положення.
Так, згідно з пунктом 2 розділу IV Положення начальники структурних, стройових та територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту або особи, які виконують їх обов`язки, до 25 числа місяця, за який установлюється премія, готують і за потреби узгоджують із начальниками батальйону, роти або взводу списки поліцейських на преміювання, ураховуючи виконання показників преміювання, підписують їх і подають до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку.
Відповідно до пунктів 7- 8 розділу IV Положення виплата премії поліцейським здійснюється щомісяця за поточний місяць разом із виплатою грошового забезпечення.
Залежно від виконання показників преміювання (у тому числі успішного виконання службових обов`язків, допущення проступків, застосування до поліцейських дисциплінарного стягнення в установленому законодавством України порядку), які можуть впливати на розмір премії, до наказу Департаменту про преміювання за відповідний місяць можуть уноситися відповідні зміни та проводитися перерахунок премії на підставі мотивованого рапорту (доповідної записки) (додаток 4).
З метою належного застосування цього Положення та стимулювання поліцейських, які дотримуються високого професійного рівня виконання поставлених завдань у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, можливе встановлення додаткової премії за ініціативою начальників структурних, стройових та територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту в межах видатків, виділених на утримання Департаменту (п. 17 розділу IV Положення).
Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Постанови № 988, пункту 12 розділу II Порядку №260, розділу ІІ Положення преміювання поліцейських здійснюється відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби, успішного виконання службових обов`язків, проте вказаними нормами не передбачено обов`язку зазначати у рапорті конкретні факти та обставини, які були взяті до уваги керівником (начальником) при вирішенні питання преміювання поліцейського, не визначено, що проведення аналізу повинно якимось чином письмово відображатись у рапорті на преміювання тощо. 
Окрім того, незазначення у рапорті фактів, які б вказували на проведення аналізу виконання позивачем посадових обов`язків і завдань не означає, що безпосереднім керівником при вирішенні питань зменшення розміру доплати та премії такий аналіз не проводився.
Зменшення розміру премії у зв`язку із посереднім, без особливої ініціативи ставленням до виконання отриманих завдань не є заходом дисциплінарної відповідальності, не потребує службового розслідування, доведеності вини поліцейського, а є суто управлінським рішенням, яке переслідує виховні цілі, підвищує зацікавленість поліцейського у результатах своєї служби.
При цьому, преміювання поліцейського є правом керівника, а не його обов`язком, розмір премій встановлюється для кожної особи в індивідуальному порядку, виходячи з рівня виконання нею службових обов`язків та дотримання дисципліни. 
Встановлення, збереження, зниження та припинення виплати премії є самостійними правовими категоріями, які мають різні підстави та порядок застосування.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно змісту рапорту, який долучений до матеріалів адміністративного позову, заступник командира майор поліції Іван Годунов звернувся із рапортом до т.в.о. начальника управління командира полку УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють», яким вважав за потрібне встановити премію у розмірі 5 % за вересень 2024 року, зокрема і позивачу.
У подальшому т.в.о. начальник управління командира полку УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють» Дмитро Хміль звернувся із рапортом до т.в.о. начальника ДПОП «ОШБ «Лють» полковника поліції Романа Поліщука про встановлення рівня преміювання за вересень 2024 року у розмірі 5 % відповідно до особливостей проходження ними служби та особистого внеску в загальні результати служби з урахуванням покладених на них завдань.
При цьому, надання оцінки вказаним обставинам є дискрецією відповідача.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивачем оскаржувався до суду пункт 10 наказу від 04.11.2024 №14 т.в.о. начальника управління ДПОП «ОШБ «Лють» - командира полку підполковника поліції в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі №280/11147/24, яке набрало законної сили 09.06.2025, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 було відмовлено.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 78 КАС України).
При розгляді справи №280/11147/24 судом було з`ясовано, що «Зазначене у «Висновку службового розслідування, проведеного за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими полку управління поліції особливого призначення №3 ДПОП «ОШБ «Лють» від 18.10.2024 за №8440/59/14-2024 підтверджується документами наданими до суду учасниками справи.
Судом вивчено відеозапис доведення вимог наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 23.08.2024 за №301ДСК/ВС.
З вказаного відеозапису вбачається, що при доведенні вимог наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 23.08.2024 №301ДСК/ВС поліцейські «обговорювали та критикували вимоги вказаного наказу».
При цьому, позивач, займаючи керівну посаду у підрозділі, не вжив заходів щодо припинення «обговорення та критики» підпорядкованими йому поліцейськими наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 23.08.2024 за №301ДСК/ВС.
Протилежного з відеозапису доведення вимог наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 23.08.2024 за №301ДСК/ВС не вбачається.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Пунктами 4 Розділу І Положення вказано, що начальники структурних, строкових та територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту та особи, які виконують їхні обов`язки, мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби й особливостей виконання покладених на нього завдань та показників преміювання в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України.
Відповідно до Розділу II Положення преміювання здійснюється за результатами службової діяльності поліцейських за місяць за такими показниками:
неухильне дотримання положень Конституції та законів України, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції;
професійність виконання службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових інструкцій, наказів керівництва Департаменту;
виконання заходів, передбачених планами роботи Національної поліції України, Департаменту, його структурних, строкових та територіальних (відокремлених) підрозділів;
дотримання виконавської дисципліни, належне, своєчасне та якісне виконання посадовими особами структурних, строкових і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту нормативно-правових актів, наказів, доручень, рішень, планів, програм функціональних обов`язків (посадових інструкцій) тощо;
своєчасна та якісна підготовка наказів, довідкових, аналітичних та інших матеріалів, що стосуються діяльності Департаменту;
дотримання службової дисципліни.
Залежно від виконання показників преміювання (зокрема, успішного виконання службових обов`язків, допущення проступків, застосування дисциплінарного стягнення в установленому законодавством порядку), які можуть впливати на розмір премії, до наказу Департаменту про преміювання за відповідний місяць можуть уноситися відповідні зміни та проводитися перерахунок премії в наступному місяці на підставі поданого списку (пропозиції) (пункт 8 Розділу IV Положення).
Вказане Положення регламентує порядок матеріального заохочення поліцейських ДПОП «ОШБ «Лють», відповідно до специфіки умов проходження служби та особливостей виконання покладених на них службових обов`язків, своєчасності й точності виконання рішень державних органів та вказівок керівних підрозділів з вересня 2023 року.
Зі змісту Положення можна встановити, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань з урахуванням специфіки і показників преміювання та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України.
Таким чином нормами законодавства визначено сукупність підстав, що впливають на встановлення розміру премій поліцейському.
Матеріалами справи підтверджується, що рішення щодо встановлення відсотку премії позивачу приймалися на основі рапортів із запропонованим відсотком преміювання за відповідний місяць та відповідно до особливостей проходження ним служби та його особистого внеску в загальні результати службової діяльності з урахуванням виконання покладених на них завдань.
При цьому, встановлення премій є правом керівника, а не його обов`язком, а визначення розміру премії є дискреційним повноваженням командира.
На підставі системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачами та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко