УХВАЛА

26 травня 2026 року
м. Київ

справа № 736/1003/24
провадження № 61-4565ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 січня 2026 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця Приходька Юрія Михайловича,

ВСТАНОВИВ:

1. 06 квітня 2026 року  ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 січня 2026 року.

2. Верховний Суд ухвалою від 27 квітня 2026 року вищенаведену касаційну скаргу залишив без руху та надав заявнику десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення її недоліків. 

3. 12 травня 2026 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження.

4. Подана заява про поновлення строку на касаційне оскарження не може бути прийнята до розгляду Верховним Судом та підлягає поверненню заявнику без розгляду з таких підстав.

5. Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

6. Відповідно до пунктів 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами віднесено до основних засад (принципів) цивільного судочинства.

7. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

8. Відповідно до частини першої, другої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається; перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

9. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року
у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зроблено висновок, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє.
Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі
(частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України. Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic,
заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02).

10. Учасник судового процесу має користуватися процесуальними правами саме з метою виконання завдання цивільного судочинства, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо ж такий учасник здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (образити, принизити суд, його суддів, інших учасників процесу, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції тощо), він виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами. Відповідні заходи передбачені у частинах третій і четвертій статті 44, пункті 1 абзацу другого частини четвертої статті 135, частині дев`ятій статті 141, частині першій статті 143, пункті 5 частини першої статті 144, статті 148 ЦПК України (див.: mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 
08 липня 2021 року у справі № 9901/235/20, ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/598/19, ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року у справі 
№ 127/11940/21 та інші).

11. У поданій заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, 
ОСОБА_1 вживає зневажливі висловлювання, а саме вказує: « …саме суди різних інстанцій разом з іншими посадовцями як державних органів, так і інших інстанцій не лише зловживали і досі зловживають не тільки саме своїми правами та повноваженнями, але й владою та службовим становищем», «Це повністю не лише замовна цивільна справа проти нашої сім`ї, але й розглядається судами за сценарієм вибіркового судочинства…», « …на підставі сфабрикованих судами рішень у справі №736/1003/24 Корюківським районним судом вже видано виконавчі документи…», «…постановою суду апеляційної інстанції зі сфабрикованих зумисно судами підстав апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення від 10 грудня 2025 року - без змін».

12. Вищезазначені висловлювання не притаманні для написання ділових документів, відображають нетактовну поведінку заявника до суддів першої, апеляційної та касаційної інстанцій, а також надають зневажливу оцінку процесуальних дій у справі, що є виявом очевидної неповаги та не спрямовано на ефективний захист її прав, свобод та інтересів, а тому суперечить завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

13. Верховний Суд звертає увагу заявника про те, що заява про поновлення строку на касаційне оскарження, як і будь-яка інша процесуальна заява може бути розглянута лише у разі дотримання вимог процесуального закону щодо поваги до честі і гідності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом, неприпустимості зловживання процесуальними правами, без використання нецензурних слів та образливих висловлювань.

14. Такий виклад заяви є виявом неповаги до суду, а тому Верховний Суд констатує, що подання цієї заяви є зловживанням заявником його процесуальним правом, невиконанням обов`язку керуватися завданням цивільного судочинства.

15. Згідно з частиною третьою статті 44 ЦПК України, якщо подання заяви визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити цю заяву без розгляду або повернути її.

16. Отже, Верховний Суд визнає заяву ОСОБА_1 проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства та його завданню, у зв`язку з чим заява підлягає поверненню без розгляду. 

17. Днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункти 2 ,3 частини шостої статті 272 ЦПК України).

18. Ухвалу Верховного Суду від 27 квітня 2026 року заявник отримала 
29 квітня 2026 року о 17:08 год., що підтверджується повідомленням про доставлення електронного листа, а тому виходячи з вимог пункту 5 частини шостої статті 272 ЦПК України, днем вручення вказаної ухвали є 30 квітня 
2026 року. Станом на день постановлення цієї ухвали вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху не виконано. Із заявою чи клопотанням про продовження встановленого судом процесуального строку до закінчення цього строку заявник не звертався.

19. Частиною першою статті 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. 

20. Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

21. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім перегляду судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня
1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року)

22. Оскільки заявник недоліки касаційної скарги не усунула, касаційний суд убачає підстави для визнання касаційної скарги неподаною та її повернення заявнику.

23. Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

24. Керуючись статтями 2, 44,185, 260, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження залишити без розгляду. 

Касаційну скаргу ОСОБА_1 вважати неподаною і повернути заявнику.

Заявнику надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш