ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 року м.Дніпро Справа № 904/1546/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) 
суддів: Іванова О.Г., Чередка А.Є.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДніпроАзот" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2025 року у справі № 904/1546/25 (суддя Татарчук В.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський центр технічного аудиту" (Дніпропетровська обл., м. Кам`янське) 
до Акціонерного товариства "ДніпроАзот" (Дніпропетровська обл., м. Кам`янське) 
про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ: 

Товариство з обмеженою відповідальністю "Придніпровський центр технічного аудиту" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "ДніпроАзот" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 302 458,19 грн, з якої: 298 500,00 грн основного боргу, 1 570,19 грн 3% річних, 2 388,00 грн інфляційних втрат, та покладення на відповідача судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №064/24-ТД(П) від 10.08.2024 року в частині своєчасної та повної оплати за надані послуги.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2025 року у справі № 904/1546/25 позовні вимоги задоволено частково. 
Стягнуто з Акціонерного товариства "ДніпроАзот" (51909, Дніпропетровська обл., м.Кам`янське, вул. С.Х.Горобця, буд.1, ідентифікаційний код: 05761620) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський центр технічного аудиту" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, Прохідний тупик, буд. 10, оф. 4 А, ідентифікаційний код 34704812) 298 500,00 грн - основного боргу, 1 545,66 грн - трьох відсотків річних, 2 388,00 грн - інфляційного збільшення та 3 629,20 грн витрат по сплаті судового збору.
Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення з Акціонерного товариства "ДніпроАзот" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський центр технічного аудиту" 24,53грн трьох відсотків річних.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №064/24-ТД(П) від 10.08.2024 року в частині своєчасної та повної оплати за надані послуги, правом позивача стягнути інфляційні та 3% річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. 
Апелянт зазначає, що внаслідок настання військової агресії російської федерації проти України, відповідач позбувся можливості безпечно та належним чином забезпечувати власну виробничо-господарську діяльність необхідними ресурсами і матеріалами. Даний стан призвів до тривалого простою підприємства, а тому твердження позивача та суду про наявність безпідставної та простроченої заборгованості за договором №064/24-ТД(П) від 10.08.2024 року скаржник вважає необґрунтованим. 
Вказує, що позивачу було відомо про такі обставини, він був обізнаний про ситуацію, що існує на підприємстві, але не узгодив можливу розстрочку сплати боргу рівномірними платежами протягом строку, коли б відповідач мав можливість розрахуватися з позивачем за договором №064/24-ТД(П) від 10.08.2024 року.
Скаржник наголошує, що примусове і одночасне стягнення суми коштів, яка є предметом позову, призведе до непередбачуваних і негативних наслідків, зокрема, до невиплати заробітної плати, не оплати електричної енергії та, відповідно, до відключення електричної енергії на підприємстві. 
Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2025 року у справі №904/1546/25 в частині задоволення позовних вимог; судові витрати покласти на позивача.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її доводів; вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим.
Просить відмовити відповідачу в задоволені апеляційної скарги, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2025 року у справі №904/1546/25 залишити без змін.
Положенням ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Відповідно до ч.5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За приписами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2025 року було відкрито апеляційне провадження в порядку письмового провадження.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав: 
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як вбачається з матеріалів справи, скаржником не заперечується, що 10.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Придніпровський центр технічного аудиту" (далі – виконавець, позивач) та Акціонерним товариством "ДніпроАзот" (далі – замовник, відповідач) укладено договір №064/24-ТД(П) (далі – договір).
Згідно з пунктом 1.1 договору замовник доручає і зобов`язується оплатити, а виконавець зобов`язується виконати наступні роботи: підготовка і проведення технічного діагностування та комплексного технічного огляду ізотермічного сховища рідкого аміаку ємністю 10000 тон корпус 518 цеху №1-Б (далі -роботи). Роботи діляться на етапи:
- підготовка і проведення робіт з технічного діагностування ізотермічного сховища рідкого аміаку згідно з програмою проведення технічного діагностування ізотермічного сховища рідкого аміаку (I етап) (Додаток №1). Вартість етапу без ПДВ 248750,00грн;
- підготовка і проведення робіт з комплексного технічного огляду ізотермічного сховища рідкого аміаку згідно з програмою проведення комплексного технічного огляду сховища рідкого аміаку (II етап) (Додаток №2). Вартість етапу без ПДВ 248 750,00грн. Всього з ПДВ 597000,00грн.
Відповідно до пункту 1.2 договору роботи за договором виконуються поетапно після направлення письмового повідомлення замовника про готовність об`єкта до виконання робіт. Загальний строк виконання робіт (І етап та II етап) складає 60 календарних днів.
Пунктом 2.1 договору передбачено, що загальна сума договору складає 597 000,00 грн, в тому числі ПДВ (20%) 99 500,00грн.
Приписами пункту 2.3 договору встановлено, що оплата виконаних робіт здійснюється по факту виконаних робіт поетапно, після перевірки достовірності результатів робіт і підписання замовником наданого виконавцем відповідного Акту здачі-приймання виконаних робіт. Замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи протягом 60 (шістдесяти) календарних днів від дати підписання ним відповідного Акту здачі-приймання виконаних робіт, та надання виконавцем замовнику рахунку та податкової накладної. У випадку неотримання замовником всіх необхідних документів від виконавця за цим договором, строк оплати виконаних робіт продовжується на час прострочення надання відповідних документів.
Згідно з пунктом 4.5 договору датою закінчення робіт (етапу робіт) є дата їх прийняття замовником шляхом підписання відповідного Акта здачі-приймання виконаних робіт. 
Пунктом 5.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.
За умовами пункту 5.16 договору сторони дійшли згоди, що у випадку несплати виконавцем на вимогу замовника грошових коштів, передбачених пунктом 5.16 договору, зазначені грошові кошти стягуються з виконавця на користь замовника в судовому порядку разом із неустойкою в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення сплати коштів, від суми несплачених у добровільному порядку грошових коштів і за кожен день прострочення.
Відповідно до пункту 8.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його укладення сторонами і діє до 31.12.2024 року (включно). 
Судом встановлено, що сторони підписали додаток №1 (програма з підготовки і проведення технічного діагностування ізотермічного сховища рідкого аміаку ємністю 10000 тон корпус 518 цеху №1-Б) та додаток №2 (програма з підготовки і проведення комплексного технічного огляду ізотермічного сховища рідкого аміаку ємністю 10000 тон корпус 518 цеху №1-Б).
На виконання робіт відповідач направив позивачу заявку за №11 від 21.10.2024 року.
Скаржник не спростував, що на виконання умов договору позивач надав йому послуги на загальну суму 298 500,00 грн, що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим їх печатками Актом здачі-приймання робіт №064/24/1 від 29.11.2024 року.
Оскільки відповідач не оплатив надані послуги, на претензії позивача №109 від 18.02.2025 року та №143 від 13.03.2025 року не відреагував, позивач звернувся до суду.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив, що поведінка відповідача порушує умови договору та вимоги Цивільного кодексу України, що є підставою для задоволення позовних вимог.
Так, згідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.
Частиною першою статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно з ч.1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Згідно з ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковим до виконання (ст.629 Цивільного кодексу України).
Пунктом 2.3 договору встановлено, що оплата виконаних робіт здійснюється по факту виконаних робіт поетапно, після перевірки достовірності результатів робіт і підписання замовником наданого виконавцем відповідного Акту здачі-приймання виконаних робіт. Замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи протягом 60 (шістдесяти) календарних днів від дати підписання ним відповідного Акту здачі-приймання виконаних робіт, та надання виконавцем замовнику рахунку та податкової накладної. У випадку неотримання замовником всіх необхідних документів від виконавця за цим договором, строк оплати виконаних робіт продовжується на час прострочення надання відповідних документів.
Отже, враховуючи дату підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт №064/24/1 від 29.11.2024 року, положення пункту 2.3 договору, строк оплати є таким, що настав 28.01.2025 року.
Посилання апелянта на обставини, які, на його думку звільняють його від оплати виконаних робіт, а також посилання на поведінку позивача щодо неузгодження можливої розстрочки сплати боргу до моменту, коли б відповідач мав можливість розрахуватися з позивачем за договором №064/24-ТД(П) від 10.08.2024 року, колегія суддів відхиляє як безпідставні і зазначає наступне:
Воєнний стан сам по собі не звільняє від виконання зобов`язань, якщо не доведено причинно-наслідковий зв`язок між обставинами та неможливістю виконання конкретного зобов`язання. Жодного належного доказу того, що саме з 25.02.2022 року підприємство скаржника не мало об`єктивної можливості здійснювати оплату за надані послуги, до матеріалів справи не надано.
Крім того, слід звернути увагу на те, що договір укладено у 2024 року, відповідач знав про існування воєнного стану та фінансові можливості підприємства.
Тому вказана подія – існування воєнного стану, не є для відповідача непередбачуваною обставиною, раптовою, надзвичайною подією.
Підприємство укладало договір добровільно, без примусу, тому взяло на себе свідомий ризик виконання зобов`язання. 
Судова практика Верховного Суду підтверджує, що укладання договору під час війни свідчить про прийняття на себе ризиків господарської діяльності в таких умовах. Форс-мажор може звільняти від відповідальності за невиконання зобов`язань лише тоді, коли зобов`язання виникло до початку надзвичайних обставин. Якщо ж договір укладено під час воєнного стану, це свідчить, що сторони діяли усвідомлено та врахували ризики. Тому обов`язок виконати зобов`язання (сплатити борг) зберігається. 
Практика Верховного Суду свідчить також про те, що форс-мажор не звільняє від виконання грошових зобов`язань, якщо послуги/товари були отримані, а зобов`язання настало до початку дії обставин непереборної сили ( постанова ВС КГС від 11.01.2022 року у справі № 910/9472/21)
Відповідач при доведенні того, що військова агресія рф проти України є форс-мажорними обставинами для укладених між сторонами договорів, посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1, який адресований "Всім кого це стосується". 
Між тим, введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та отримувати коштів від своїх контрагентів. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). 
Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники, керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями. 
Введений на підприємстві режим простою у структурних підрозділах не є повним зупиненням діяльності протягом всього часу військового стану і не може впливати на неможливість проведення розрахунку з позивачем.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам та правильно застосував норми матеріального і процесуального права. Апеляційна скарга є необґрунтованою і не підтверджена належними доказами. Підстав для скасування рішення суду не вбачається.
Доводи щодо стягнення судом інфляційних та 3% річних скаржник не зазначає, тому відповідно до положень ст.269 Господарського процесуального кодексу України в цій частині обґрунтованість стягнутих сум колегією суддів не досліджується.
Оскільки підстави для скасування рішення відсутні, в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, судові витрати за її розгляд слід віднести на скаржника згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2025 року у справі №904/1546/25 залишити без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.Г. Іванов 

Суддя А.Є. Чередко