УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/12475/23 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В. 
Номер провадження №33/4805/1070/26
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП Доповідач Турак  О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року місто Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Турак О.В., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Бровко Руслана Миколайовича на постанову судді Богунського районного суду м.Житомира від 03 листопада 2023 року, -
в с т а н о в и л а:
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.
Згідно з постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року вчинила порушення, передбачене частиною другою статті 126 КУпАП, 08 вересня 2023 року о 00:29 годині у місті Житомирі по проспекту Незалежності, 56А, керував транспортним засобом «AUDI A4», реєстраційний номер іншої держави НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи право керування таким транспортним засобом. 
Крім того, 08 вересня 2023 року о 00:29 годині у місті Житомирі по проспекту Незалежності, 56А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «AUDI A4», реєстраційний номер іншої держави НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. 
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – адвокат Бровко Р.М. подав апеляційну скаргу, у якій просив поновити процесуальний строк на подання апеляційної скарги на вказану постанову.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови захисник обгрунтував тим, що його підзахисний на момент вчинення інкримінованих йому адміністративних правопорушень мав тимчасовий розлад душевної діяльності, пов`язаний із загибеллю рідного брата ОСОБА_1 на очах останнього, що стало для нього психотравмуючою подією, та що ОСОБА_1 перебував на військовій службі, тому не міг скористатись правом на апеляційне оскарження у визначений законом процесуальний строк. 
На підтвердження своїх доводів захисник надав:
- копію довідки КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 05.10.2023 № 4416, за змістом якої з 29.09.2023 по теперішній час (тобто по дату видачі довідки 05.10.2023) ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному обстеженні та лікуванні у вказаному медичному закладі;
- копію довідки військової частини НОМЕР_2 від 21.112023 № 1262, за якою, ОСОБА_1 із 18.07.2023 по теперішній час (тобто по дату видачі довідки 21.11.2023) перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 ;
- копію запису (заключення) психіатра від 25.10.2023 р. про психіатричний стан ОСОБА_1 та звернення до цього лікаря, проведене лікування та рекомендації;
- копію картки обстеження та медичного огляду від 25.10.2023 ;
- копію витягу із наказу командира військової частини від 31.10.2023 № 170, за змістом якого ОСОБА_1 звільнено із займаних посад і зараховано у розпорядження командира військової частини;
- копію направлення на військово-лікарську комісію від 25.10.2023 № 4537, за змістом якого ОСОБА_1 направлено на ВЛК для надання відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів;
- копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ;
- копію підтвердження лікаря КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» ЖОР, про те, що хворий ОСОБА_1 у зазначений в цьому документі період із вересня по жовтень 2023 року перебував на лікуванні;
- копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 7302, за якою ОСОБА_1 із 29.09.2023 перебував на лікуванні і був виписаний із КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» ЖОР 24.10.2023 року;
- копія витягу із наказу від 18.09.2023 № 887 про факт загибелі солдатп ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання;
- копію сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- копію довідки військової частини НОМЕР_3 від 02.07.2023 відносно солдата ОСОБА_2 ;
- копії двох свідоцтв про народження та двох витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян (про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища та про державну реєстрацію шлюбу) на підвтердження заявлених апелянтом родинних стосунків.
Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.
Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.
Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення. 
В даній справі відповідно до частини другої статті 294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 13 листопада 2023 року.
Апеляційну скаргу в цій справі захисник подав 28 травня 2026 року, тобто більше ніж через 2 роки і 5 місяців після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вирішуючи клопотання захисника про поновлення строку на оскарження апеляційний суд зазначає, що пропущений строк на апеляційне оскарження може бути поновлений лише за наявності поважних причин, які мають бути належним чином обґрунтовані стороною, що подає відповідне клопотання.
Обов`язок доведення таких причин покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.
У цій справі з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку звернувся саме захисник, який є самостійним суб`єктом права на апеляційне оскарження.
Отже, саме на захисника покладається обов`язок обґрунтувати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, зокрема навести конкретні обставини, які об`єктивно перешкодили йому своєчасно подати апеляційну скаргу. Разом із тим, в апеляційній скарзі, в якій міститься клопотання про поновлення строку на оскарження, захисник посилається на обставини, що стосуються особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 (захисник послався на обставини стану здоров`я та лікування його підзахисного і надав підтверджуючі документи щодо цього відносно ОСОБА_1 ).
Такі доводи не можуть визнаватися належним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку саме захисником.
Як слідує із матеріалів справи, договір про надання правової (правничої) допомоги № 01/20-03-26 між адвокатом Бровко Р.М. та ОСОБА_1 було укладено лише 20 березня 2026 року, ордер серії ВМ № 1058938 на підставі договору було видано адвокатом 20 березня 2026 року, тобто більш ніж через два роки після прийняття судом оскарженої постанови.
27 березня 2026 року захисник подав заяву до суду про надання доступу до матеріалів справи в електронному вигляді в системі «Електронний суд», а з апеляційною скаргою звернувся 28 травня 2026 року – через два місяці. 
Звертаючись із апеляційною скаргою від свого імені, захисник не навів доводів щодо поважності причин пропуску строку саме ним як самостійним суб`єктом права на апеляційне оскарження.
За таких обставин, відсутнє достатнє обгрунтування клопотання захисника для поновлення строку на оскарження постанови саме для нього (для захисника), а тому у задоволенні цього клопотання слід відмовити.
Такий підхід узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, відповідно до яких процесуальні строки мають персоніфікований характер, а їх дотримання або пропуск оцінюється щодо конкретного суб`єкта, який вчиняє процесуальну дію (зокрема, постанова Верховного Суду від 17 березня 2026 року у справі №727/14791/25, провадження № 51-378 км 26)
Крім того суд зазначає, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) виходить з того, що право на доступ до суду не є абсолютним, зокрема щодо дотримання процесуальних строків. Такі обмеження є сумісними з гарантіями справедливого суду за умови, що вони переслідують легітимну мету та є пропорційними. ЄСПЛ також наголошує що сторони повинні проявити належну обачність у захисті своїх прав та вживати заходів для своєчасного ознайомлення з процесуальними рішеннями.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
При цьому відмовляючи у задоволенні клопотання захисника і повертаючи його апеляційну скаргу апеляційний суд врахував і те, що наданими захисником документами на обгрунтування заявленого ним клопотання, зокрема, за медичними документами КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирсько обласної ради, та документами військової частини, ОСОБА_1 дійсно лікувався у вересні-жовтні 2023 року, його захворювання, проблеми зі здоров`ям, обстеження та стаціонарне лікування належним чином підтверджено наданими захисником матеріалами лише по дату видачі цих довідок у 2023 році.
Проте, на підтвердження того, що ОСОБА_1 не мав об`єктивних причин звернутися за правовою допомогою в цій справі чи самостійно оскаржити постанову суду першої інстанції після проведеного відносно нього лікування у 2023 році, захисник будь-яких доказів суду разом із своєю апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на оскарження не надав.
Та обставина, що ОСОБА_1 мав поважні причини для пропуску строку на апеляційне оскарження постанови по листопад 2023 року, не є підставою для поновлення строку на оскарження постанови за період із грудня 2023 року по дату звернення захисника із апеляційною скаргою у 2026 році.
За таких обставин апеляційний суд прийшов висновку про відсутність підстав для поновлення захиснику строку на оскарження постанови суду першої інстанції, а отже у задоволенні клопотання суд відмовляє.
Керуючись статтею 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и л а :
У задоволенні клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – адвоката Бровко Руслана Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м.Житомира від 03 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_1 - відмовити.
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя