ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року	м. Львів	Справа № 909/321/24	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії: головуючого судді Міліціанова Р.В., суддів Іванчук С.В., Ржепецького В.О., при секретарі Залуцькому Д.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" на Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 24.03.2026 з розгляду скарги на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зупинення вчинення виконавчих дій у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України"
до Акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної Системи "Івано-Франківськгаз"
про стягнення заборгованості за зобов`язаннями з Типового договору постачання природного газу постачальником останньої надії на суму 5 686 6863,57 грн,

за участю представників:
позивача, апелянта: П. Яковенко,
від відповідача: не з`явився, 
від ДВС: не з`явився.

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 24.03.2026 у справі №909/321/24 відмовлено у задоволенні скарги ТОВ "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" (вх.№1742/26 від 27.02.2026) на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.02.2026 у виконавчому провадженні №80121306 з примусового виконання Наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.10.2024 у справі №909/321/24.
03.04.2026, не погодившись з Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: скасувати Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 24.03.2026 (повний текст складено 27.03.2026) у справі №909/321/24; визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.02.2026, з підстав передбачених п. 15 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження»; скасувати Постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.02.2026 у виконавчому провадженні № 80121306; зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду у даній справі.
Ухвалою апеляційного суду від 07.04.2026 відкрито апеляційне провадження, розгляд скарги призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.04.2026.
Ухвалою суду від 21.04.2026 задоволено заяву позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
У судове засідання 29.04.2026 прибув представник апелянта, який підтримав вимоги апеляційної скарги.
У судове засідання державний виконавець та представник боржника не прибули, заперечення проти задоволення апеляційної скарги викладені у відзивах (вх.№01-04/2968/26 від 08.04.2026) та (вх.№01-04/3178/26 від 16.04.2026). 
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи належне повідомлення сторін про дату і час судового засідання, судом розглянуто апеляційну скаргу за відсутності належним чином повідомлених учасників процесу.
Апеляційну скарга на ухвалу суду першої інстанції розглянуто у межах процесуальних строків, визначених ч. 2 ст. 273 ГПК України.

1. Короткий зміст скарги на дії ДВС.
На розгляді Господарського суду Івано-Франківської області перебувала справа №909/321/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" про стягнення заборгованості за зобов`язаннями з Типового договору постачання природного газу постачальником останньої надії на суму 56 866 863,57 грн.
27.02.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" надійшла скарга вх.№1742/26 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.02.2026 у виконавчому провадженні №80121306 з примусового виконання Наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.10.2024 у справі №909/321/24.
Вимоги за скаргою обґрунтовані тим, що дії державного виконавця щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №80121306 в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних суперечать вимогам ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".
Правовою підставою для звернення зі скаргою до суду зазначено п. 15 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

2. Короткий зміст оскаржуваного процесуального рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 24.03.2026 у справі №909/321/24 у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" (вх.№1742/26 від 27.02.2026) на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження від 20.02.2026 у виконавчому провадженні №80121306 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.10.2024 у справі № 909/321/24 відмовлено повністю.
Оскаржувана ухвала мотивована тим, що за умови перебування Акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної Системи "Івано-Франківськгаз" в Реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, та віднесення суми основного боргу за наказом Господарського суду Івано-Франківської області від 04.10.2024 у справі № 909/321/24 до передбаченої Законом № 1639-ІХ та ініційованої боржником процедури врегулювання, у приватного виконавця відповідно до положень пункту 15 частини 1 статті 34 та частини 4 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" був наявний обов`язок зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому проваджені з виконання наказу також і в частині пені, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на основну заборгованість. 
Враховуючи викладене суд першої інстанції встановив, що дії державного виконавця вчинені відповідно до закону, в межах повноважень і право заявника державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження №80121306 порушене не було.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга мотивована порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права при прийнятті оскаржуваної ухвали.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що рішення/дії державного виконавця щодо зупинення вчинення виконавчих дій за вказаним виконавчим провадженням в частині стягнення 3 765 144, 31 грн - пені, 9 300 013,33 грн - інфляційних збитків та 2 177 672,52 грн - 3 % річних не суперечать вимогам Закону №1404 (стаття 34) та Закону №1639-ІХ (стаття 6).

4. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. 
Державний виконавець подав відзив на апеляційну скаргу (вх.№01-04/2968/26 від 08.04.2026), у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу суду. Державний виконавець зазначив, що за умови перебування Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» у Реєстрі підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу та віднесення суми основного боргу за наказом Господарського суду Івано-Франківської області від 04.10.2024 у справі № 909/321/24 до передбаченої Законом України №1639- IX, у державного виконавця відповідно до пункту 15 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виник обов`язок зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з виконання зазначеного наказу також у частині пені, інфляційних нарахувань та процентів річних, нарахованих на основну заборгованість. З наведеного слідує, що державний виконавець діяв у межах наданих законом повноважень, з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та у відповідності до правових позицій, висловлених Верховним Судом щодо застосування положень Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». Таким чином, зупинення виконавчих дій, в тому числі в частині стягнення похідних платежів, є співмірним, обґрунтованим та таким, що відповідає завданню виконавчого провадження, визначеному законом.
АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" подав відзив на апеляційну скаргу (вх.№01-04/3178/26 від 16.04.2026), у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу суду.
Заяви про приєднання до апеляційної скарги не надходили (ст. 265 ГПК України).

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставин, а також обставин, встановлені судом апеляційної інстанції.
02.11.2022 Постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг винесено Постанову №1374, якою включено АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" (код ЄДРПОУ 03361046) до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (https://www.nerc.gov.ua/acts/pro-vklyuchennya-ivano-frankivskgaz-do-reyestru-pidpriyemstv-yaki-berut-uchast-u-proceduri-vregulyuvannya-zaborgovanosti-subyektiv-rinku-prirodnogo-gazu).
04.07.2024 Господарський суд Івано-Франківської області ухвалив рішення, яким частково задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" про стягнення заборгованості за зобов`язаннями з Типового договору постачання природного газу постачальником останньої надії на суму 56866863 грн 57 коп. Стягнуто з АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" на користь ТОВ "Газопостачальна Компанія Нафтогаз України" 37858889,10 грн основного боргу, 3765144,31 грн пені, 9300013,33 грн інфляційних втрат, 2177672,52 грн 3 % річних та 682402,36 грн судового збору.
04.10.2024 місцевий господарський суд на виконання рішення видав наказ.
02.02.2026 Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" направило заяву про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №80121306.
20.02.2026, керуючись п. 15 ч. 1 ст. 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено Постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №80121306, у зв`язку з тим, що «сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу».

7. Визначені судом апеляційної інстанції відповідно до встановлених обставин правовідносини; доводи та мотиви суду апеляційної інстанції, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.
Предметом спірних процесуальних правовідносин є перевірка судом апеляційної інстанції застосування судом першої інстанції положень п. 15 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".
Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, зазначає наступне.

7.1. Щодо правової природи сум, які є предметом примусового виконання.
Положення Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" поширюють свою дію на відносини із врегулювання видів заборгованості (грошових зобов`язань), визначених у статті 1 цього Закону, суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру (ст. 2 Закону).
Сторонами не заперечувалось, що стягнута основна сума заборгованості підпадає під дію абзацу 11 ч. 1 ст. 1 Закону.
Так, заборгованість (грошові зобов`язання) суб`єктів ринку природного газу, що підлягає (підлягають) врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема: заборгованість операторів газорозподільних систем за договорами постачання / купівлі - продажу природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі для забезпечення фізичного балансування газорозподільної системи та власної господарської діяльності з 1 листопада 2021 року до 28 лютого 2022 року включно, укладеними з товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"
Згідно з Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 04.07.2024 у справі №909/321/24, сума основної заборгованості виникла та була нарахована у період з 01.02.2022 по 28.02.2022 в обсязі 922,99890 куб. м на суму 37858889,10 грн.
Тобто, період на який поширюється дія Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". 
Обставини віднесення основної суми заборгованості до предмету регулювання Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" визнаються апелянтом.
Згідно з постановою НКРЕКП від 01.11.2022 № 1374 Акціонерне товариство "Оператор Газорозподільної Системи "Івано-Франківськгаз" включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (https://www.nerc.gov.ua/acts/pro-vklyuchennya-ivano-frankivskgaz-do-reyestru-pidpriyemstv-yaki-berut-uchast-u-proceduri-vregulyuvannya-zaborgovanosti-subyektiv-rinku-prirodnogo-gazu).
Апеляційним судом з відкритих джерел інформації перевірено перебування Акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної Системи "Івано-Франківськгаз" у Реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості в порядку частини 3 статті 3 Закону № 1639-ІХ та встановлено перебування боржника у відповідному реєстрі станом на момент винесення оспорюваної постанови державного виконавця та розгляду судом першої інстанції скарги (https://www.nerc.gov.ua/sferi-diyalnosti/prirodnij-gaz/reyestr-pidpriyemstv-yaki-berut-uchast-u-proceduri-vregulyuvannya-zaborgovanosti-subyektiv-rinku-prirodnogo-gazu/reyestr-pidpriyemstv-yaki-berut-uchast-u-proceduri-vregulyuvannya-zaborgovanosti).
Отже, Акціонерне товариство "Оператор Газорозподільної Системи "Івано-Франківськгаз" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" є суб`єктами правовідносин, що врегульовані Законом № 1639-ІХ. 
Відповідно до абзацу 16 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", процедура врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу - заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) за природний газ та послуги з його транспортування шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, а також списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість у разі її погашення.
Таким чином, заходи врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу включають як порядок проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості суми основного боргу, так і правові наслідки у вигляді списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість у разі її погашення.
Закон розрізняє підстави погашення та врегулювання основної суми боргу, визначаючи, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість підприємств, включених до Реєстру, за договорами купівлі - продажу / постачання природного газу, укладеними з акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", та договорами про надання послуг з транспортування природного газу, у тому числі підтверджені судовими рішеннями, які набрали законної сили, що обліковуються учасниками процедури врегулювання заборгованості та не сплачені станом на дату включення до Реєстру, підлягають списанню:
- за умови погашення основного боргу до 31 грудня 2022 року, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;
- за умови повного виконання належним чином підприємством-дебітором укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.
Тобто, наведеними положеннями Закону передбачений механізм урегулювання питань щодо основної заборгованості підприємств, включених до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а також підстави та передумови для списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на цю ж заборгованість, учасниками такої процедури врегулювання, визначеними статтею 1 Закону № 1639-ІХ.
Не укладення сторонами договору про реструктуризацію заборгованості не змінює правові підстави та можливість врегулювання заборгованості, а також визначення правових наслідків такого погашення по відношенню до розрахунку чи списання похідних вимог (неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 звернула увагу на те, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою. 
Такі ж висновки містяться у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2023 у справі № 366/203/21, від 09.11.2023 у справі № 420/2411/19 та від 02.07.2025 у справі № 903/602/24. 
Отже, системне розуміння правової природи основної суми боргу, яка підлягає врегулюванню згідно вимог Закону № 1639-ІХ, предмету його регулювання, та змісту похідних вимог, надає можливість зробити висновок, що доля похідних вимог невід`ємно пов`язана з наслідками врегулювання основної суми боргу.
Тому, вчинення виконавчих дій виключно з метою примусового стягнення додаткових вимог не відповідатиме меті застосування положень Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". 

7.2. Щодо підстав для зупинення вчинення виконавчих дій згідно вимог пунктом 15 частини 1 статті 34 цього Закону України "Про виконавче провадження".
Згідно зі ст. 1 Закону "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими Законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У частинах 1, 5 ст. 13 Закону визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.
Відповідно до статті 18 цього ж Закону України виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено статтею 34 Закону України "Про виконавче провадження". 
Частиною 11 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 15 частини 1 статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". 
У частині 2 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині 1 цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини 1 цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.
Таким чином, місцевий господарський суд правомірно зазначив, що за умови перебування Акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної Системи "Івано-Франківськгаз" в Реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, та віднесення суми основного боргу за наказом Господарського суду Івано-Франківської області від 04.10.2024 у справі №909/321/24 до передбаченої Законом № 1639-ІХ та ініційованої боржником процедури врегулювання, у приватного виконавця відповідно до положень пункту 15 частини 1 статті 34 та частини 4 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" був наявний обов`язок зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому проваджені з виконання наказу також і в частині пені, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на основну заборгованість.
За своєю правовою природою рішення державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій має процесуально-правову природу, оскільки виконавець не стороною відносин щодо врегулювання заборгованості, не зобов`язаний перевіряти обставини укладення договору про таке врегулювання або ступінь його виконання сторонами.
Достатнім для прийняття рішення державним виконавцем про зупинення вчинення виконавчих дій є встановлення обставин:
- віднесення суми основного боргу до предмету регулювання Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу";
- юридичного факту включення боржника до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а також 
- перебування боржника у відповідному реєстрі станом на момент винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій.
Відповідні висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі №904/5697/20 зазначив, що наявність чи відсутність підстав для застосування статті 6 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (у редакції змін внесених Законом України «Про теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» з 19.08.2022) щодо списання 3% річних, пені та інфляційних втрат, нарахованих на основний борг не є підставою для незастосування пункту 15 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку виконавця зупинити вчинити виконавчі дії з примусового стягнення таких сум, оскільки їх облік та спосіб врегулювання здійснюється учасниками процедури врегулювання заборгованості визначеними Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».
Верховний Суд у постанові від 12.12.2024 у справі №924/395/24 акцентував, що за умови перебування товариства в Реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, та віднесення суми основного боргу за наказом до передбаченої Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» та ініційованої боржником процедури врегулювання, у приватного виконавця відповідно до положень пункту 15 частини першої статті 34 та частини четвертої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» був наявний обов`язок зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому проваджені з виконання наказу також і в частині пені, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на основну заборгованість, і зняти арешт з майна та грошових коштів боржника у відповідній частині. 
Правовий висновок стосується періоду нарахування пені, інфляційних втрат, процентів річних після 01.03.2022. 
Положення цього Закону охоплюють не лише основну заборгованість, яка виникла у визначений період, а й усі фінансові зобов`язання, що є похідними від неї та безпосередньо пов`язані з її існуванням, зобов`язання зі сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат є наслідком прострочення виконання основного зобов`язання, що виникло у межах періоду, визначеного Законом. 
Відтак, такі нарахування носять додатковий, а не самостійний характер, і правова природа їх тісно пов`язана з основною заборгованістю, яка вже підпадає під дію механізму врегулювання (Постанова КГС ВС від 05.06.2025 у cправі №905/738/23).
Аналогічний підхід застосовано також і ОП КГС ВС у постанові від 16.10.2020 у справі №926/2853/25, КГС ВС у постановах від 30.10.2023 у справі № 925/555/21, від 09.04.2024 у справі №910/16181/18.
Апелянтом не наведено інших релевантних правових висновків Верховного Суду, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Тому, апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги в частині відсутності підстав для застосування п. 15 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" до похідних, акцесорних вимог та вважає помилковими доводи апеляційної скарги відносно можливості зупинення вчинення виконавчих дій виключно щодо основної суми заборгованості.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом апеляційної інстанції не встановлено передбачених ст. 280 ГПК України обставин для скасування ухвали суду.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, тому, у відповідності до ст. 276 ГПК України, в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

9. Судові витрати.
За розгляд апеляційної скарги апелянтом судовий збір не сплачувався на підставі п. 19 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 2, 4, 129, 232-234, 269, 270, 271, 275, 276, 280, 282, 284-285(1), 339-343 ГПК України, суд
У Х В А Л И В:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" на Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 24.03.2026 у справі №909/321/24 - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 24.03.2026 у справі №909/321/24 - залишити без змін.
3. Копію повного тексту судового рішення (постанови) не пізніше двох днів від дати складення направити учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС, за їх відсутності – засобами поштового зв`язку.
4. Матеріали справи у п`ятнадцятиденний строк повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення – 29.04.2026.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення (постанови).
Повний текст постанови складено 04.05.2026.

Головуючий суддя Міліціанов Р.В.

Суддя Іванчук С.В.

Суддя Ржепецький В.О.