Справа № 750/1067/26
Провадження № 2/750/1423/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого судді Слісаря А.В.,
за участю секретаря Примак Т.В.,
представника позивача та представника відповідача,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на кооперативне нерухоме майно (квартиру) в порядку спадкування, треті особи – Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Красногор Олександр Володимирович 

в с т а н о в и в:

у січні 2026 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на кооперативне нерухоме майно (квартиру) в порядку спадкування та просила визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на квартиру, житловою площею 17,44 кв.м, АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її чоловік ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі і на спірну квартиру. У встановлений законом строк позивач, як єдиний спадкоємець, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру, тому що їй необхідно надати правовстановлюючі документи на спірну квартиру. Її померлий чоловік отримав ордер на спірну квартиру, був у ній зареєстрований та постійно проживав, однак не зареєстрував прав власності на квартиру у відповідності до чинного законодавства. Спірна квартира є кооперативним майном та у 1991 році померлий повністю виплатив за неї кошти. 
Ухвалою суду від 28 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
20.02.2026 року представником відповідача подано письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позивач вже зверталась до суду з позовом про визнання права власності на кооперативне нерухоме майно (квартиру) в порядку спадкування та у справі № 750/8751/25 їй було відмовлено у задоволенні позову, оскільки позивачем не було доведено, що спадкодавець за життя набув справо власності на зазначену квартиру. В даній справі позивач надала ряд доказів з яких випливає, що квартира АДРЕСА_2 , була кооперативним майном. Просили ухвалити рішення в межах чинного законодавства та за наявними документами і залишити судові витрати за позивачем.
Ухвалою суду від 31 березня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. 
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити з підстав наведених у позові. Судові витрати просила залишити за позивачем. 
Представник відповідача у судовому засіданні просила прийняти рішення в межах чинного законодавства та на підставі поданих документів. 
Треті особи в судове засідання не з`явились подали клопотання про розгляд справи без їх участі. 
Суд, заслухавши вступні слова учасників справи, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що позивачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є дружиною померлого спадкодавця – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб та довідкою Управління адміністративних послуг ЧЕрнігівської міської ради(а.с.1,84 на звороті).
Спадкодавець – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 28 листопада 2024 року складено актовий
запис № 107, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, Серії НОМЕР_2 , виданим Березнянською селищною радою 28.11.2024 року(а.с.14).
Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 його дружина – ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногора О.В. із заявою про прийняття спадщини за законом, у зв`язку із чим було відкрито спадкову справу № 73412798, номер у нотаріуса 176/2024, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 79453915(а.с.82).
Як вбачається з копії спадкової справи, єдиним спадкоємцем майна після ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 , яка подала заяву про прийняття спадщини за законом від 07.12.2024 року, тобто звернулася у шестимісячний строк(а.с.82). 
Постановою від 29.12.2025 р. приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Красногор О.В. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на цю квартиру(а.с.21). 
Згідно архівного витягу із рішення виконавчого комітету Чернігівської міської Ради народних депутатів від 02 червня 1986 року № 232, було затверджено замінити ОСОБА_2 , однієї кімнати, житловою площею 12,5 кв.м. в трикімнатній квартирі АДРЕСА_4 , на звільнену однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , житловою площею 17,44 кв.м. в тому ж будинку(а.с.20 на звороті). 
КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради листом від 22.01.2025 №7 повідомило, що інформація про зареєстроване право власності та інвентаризаційна справа на квартиру АДРЕСА_2 , в матеріалах архіву відсутні(а.с.22).
З копії листа ОЖБК м. ЧЕрнігів від 06.11.2025 р. № 1-07/312 вбачається, що будинок АДРЕСА_6 являючись ЖБК – 80 був одним з засновників ОЖБК м. Чернігова(а.с.24 на звороті). 
Відповідно до довідки вих. № 56 від 26.11.2025 видану на ім`я члена ЖБК – 80 – ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до відомостей Книги особових рахунків: АДРЕСА_3 ,; ЖБК -80, що зареєстрований (або був зареєстрований) за адресою: АДРЕСА_3 . Рік вступу в члени ЖБК відповідно до відомостей Книги особових рахунків – 1986 р. Квартира виплачена відповідно до відомостей Книги особових рахунків – 1991 р.(а.с.23 на звороті).
Відповідно до ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо.
Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним.
За приписами ст.317 ЦК України зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном.
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах,
що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Нормою ст.331 ЦК України визначено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Аналогічна норма передбачена частиною четвертою ст.334 ЦК України, згідно з якою права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Спадкоємець має право вимагати за ним права власності на неприватизовану
квартиру тільки якщо спадкодавець при житті висловив волю на приватизацію квартири.
Як вбачається з Довідки від ОЖКБ м. Чернігів № 56 від 26.11.2025, про яку зазначалось вище, померлий сплатив внески за квартиру ще у 1991 року, а тому, варто зазначити щодо того, як дані правові відносини врегульовувались на момент сплати внесків.
Статтею 15 Закону України "Про власність", який діяв на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.
В п. 69, 71 Листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року "Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)" зазначалось, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону України "Про власність", набувають права власності на квартиру.
З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України "Про власність" член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд.
Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 7 лютого 2014 року №5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства.
Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
Таким чином, право власності на кооперативну квартиру набуває лише особа, яка була членом кооперативу і повністю внесла пайовий внесок за неї.
Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 145 ЖК України, члени сім`ї, які проживають разом з членом житлово-будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. До членів сім`ї члена житлово-будівельного кооперативу належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно якої до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.
Відповідно до ст.19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово- будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. В разі викупу квартири, дачі, гаража, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна.
Обов`язкова реєстрація права власності нерухомого майна була закріплена на законодавчому рівні після 01.01.2024 з введенням в дію ЦК України.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 61 постанови від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», за змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.
Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.
Таким чином, оскільки ОСОБА_2 повністю сплачено пайовий внесок, то вищевказана квартира є його власністю, враховуючи законодавство, яке діяло на момент виникнення правовідносин.
Частинами 3, 4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
На час внесення повністю пайового внеску за квартиру, надану 
ОСОБА_2 в користування, та набуття права власності на це майно Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року заступником Міністра комунального господарства Української РСР, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року, визначено, що реєстрацію проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Враховуючи вище викладене позов  ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на кооперативне нерухоме майно (квартиру) в порядку спадкування підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на кооперативне нерухоме майно (квартиру) в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП –
НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на квартиру, житловою площею 17,44 кв.м, АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя  А.В. СЛІСАР