Справа № 490/208/26
н\п 2/490/1803/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року   м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва
у складі головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Шведюк Д.О.,
за відсутності сторін, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Флор», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати, сплатити єдиний соціальний внесок та подати відповідну звітність, -
В С Т А Н О В И В:
До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-Флор», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якій позивач просить суд ухвалити рішення, яким: визнати протиправною бездіяльність ТОВ «Агро-Флор» щодо не нарахування та несплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 31.12.2024 року; зобов`язати ТОВ «Агро-Флор» нарахувати та сплатити до відповідних бюджетів єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період роботи ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 31.12.2024 року, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом у вказаний період; зобов`язати ТОВ «Агро-Флор» подати до уповноважених органів Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України відповідну звітність (уточнюючі розрахунки) щодо сум нарахованого доходу та сум нарахованого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за застраховану особу ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 31.12.2024 року.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.01.2026 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.01.2026 року відкрито провадження у справі.
Від ТОВ «Агро-Флор» 20.02.2026 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідачем зазначено, що в період з 01.01.2020 року по 31.12.2024 року між сторонами дійсно були трудові відносини. Позивач у вказаний період працював на підприємстві на посаді сторожа з виплатою мінімальної заробітної плати. В той же час, враховуючи складний фінансовий стан підприємство не мало фінансової можливості для своєчасної виплати єдиного соціального внеску з суми заробітної плати ОСОБА_1 , період роботи позивача співпадає з періодом обмежень пов`язаних з «Соvid-19» та воєнною агресією рф в Україні. На цій час ТОВ «Агро-Флор» не працює та його співзасновниками розглядається питання щодо можливості ліквідації підприємства.
На цей відзив 23.02.2026 року позивачем подано відповідь, у якій він зазначив, що у відзиві відповідач пояснює факт не спати єдиного соціального внеску з суми його заробітної плати складним фінансовим становищем підприємства, однак ця обставина не може бути підставою для невнесення відповідачем ЄСВ, оскільки відповідно до ч. 12 ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Такий факт не звільняє відповідача від обов`язку нарахувати єдиний соціальний внесок та подати відповідну звітність за період роботи працівника.
Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, 24.02.2026 року до суду надійшли пояснення, в яких Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зазначає, що згідно із пунктом 12 статті 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив його нарахування. Закон № 2464 прямо встановлює, що сплата єдиного соціального внеску є не правом, а обов`язком платника. Тобто навіть за відсутності фактичної діяльності ( у передбачених законом випадках) роботодавець зобов`язаний сплачувати мінімальний страховий внесок. Єдиний соціальний внесок має персоніфікований характер. Інформація про сплачені внески накопичується у системі Пенсійного фонду України і безпосередньо впливає на страховий стаж особи. Саме від кількості місяців, за які сплачено внесок у мінімальному розмірі, залежить право на пенсію та її розмір у майбутньому. Періоди, за які страховий внесок не сплачено, не зараховуються до страхового стажу. У індивідуальних відомостях Позивача, що містяться у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків за періоди роботи з 01.01.2020 по 31.12.2024 року. Отже, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу Позивача спірних періодів роботи у зв`язку із відсутністю сплати страхових внесків. 
Дослідивши матеріали справи, враховуючи відзив на позов відповідача, пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, судом встановлено таке.
Відповідно до наказу №17-к від 01.01.2020 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду сторожа в ТОВ «Агро – Флор» та 31.12.2024 року звільнений з займаної посади, наказ №6-к від 31.12.2024 року.
Відповідно до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) відомості про ОСОБА_1 , як застраховану особу, даних про трудовий та страховий стаж у період з 2020 року по 2024 рік - відсутні.
Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Трудові відносини всіх працівників врегульовано Кодексом законів про працю України. Приписи статті 2 КЗпП України визначає право громадян України на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру.
Частина перша статті 3 КЗпП України визначає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (окрім випадків, визначених у другій-четвертій частинах цієї статті).
Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України).
Приписами ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. 
Частиною 4 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
На одну застраховану особу допускається декілька записів у таблиці 6 додатка 4 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року N 435, якщо протягом одного звітного періоду застрахованій особі були здійснені нарахування виплат, у яких відрізняються база нарахування єдиного внеску та розміри ставок єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно із Законом (додаток 2), а також якщо нарахування здійснювалися за поточні та майбутні (відпускні, допомога у зв`язку з вагітністю та пологами), за минулі (лікарняні, тимчасова непрацездатність та перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами та нарахування сум заробітної плати (доходу) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання яких перевищує календарний місяць, а також за відпрацьований час після звільнення з роботи або згідно з рішенням суду - середня заробітна плата за вимушений прогул) періоди».
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застрахована особа має право вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.
Судом встановлено, що позивач знаходився в трудових відносинах з відповідачем у період з 01.01.2020 року по 31.12.2024 року, що не заперечується відповідачем.
Звертаючись до суду із цими позовними вимогами, позивач вказує на те, що він отримував заробітну плату на рівні мінімальної заробітної плати, встановленої законом. Статтею восьмою Закону України «Про державний бюджет України» установлено мінімальну заробітну плату, а саме у: 2020 році  у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень; 2021 року у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень; 2022 року у місячному розмірі: з 1 січня - 6500 гривень, з 1 жовтня - 6700 гривень; 2023 року у місячному розмірі: у місячному розмірі - 6700 гривень;2024 року у місячному розмірі: з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень.
За такого суд при здійсненні розрахунку дійшов висновку, що позивачем у 2020 році отримано заробітну плату у розмірі - 57 784 грн 00 коп.; у 2021 році – 72 500 грн 00 коп.; у 2022 році – 78 600 грн 00 коп.; у 2023 році – 80 400 грн 00 коп.; у 2024 році – 93 300 грн. 00коп., що загалом за вказаний період становить – 382 584 грн 00 коп.
З матеріалів справи слідує та встановлено судом, що з цієї заробітної плати відповідачем не було сплачено єдиний соціальний внесок, що також підтверджує у своєму відзиві ТОВ «Агро-Флор».
У поясненнях наданих суду Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зазначило, що у зв`язку з відсутністю інформації про сплату ТОВ «Агро-Флор» страхових внесків, період з 01.01.2020 по 31.12.2024 не зараховано до страхового стажу позивача.
Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що оскільки позивачу знаходячись в трудових відносинах з відповідачем була нарахована заробітна плата за період з 01.01.2020 по 31.12.2024 року мінімальному розмірі, визначеному законодавством. Але з цієї заробітної плати відповідачем не було сплачено єдиний соціальний внесок на позивача, як застрахованої особи, це є порушенням прав позивача відповідно до законодавства України на оформлення, призначення та виплату у відповідному розмірі сум пенсій в органах ПФУ, яке вираховується із сум цих страхових внесків, які повинен був відраховувати відповідач, як роботодавець, в Пенсійний фонд України. 
Суд виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, вбачає, що права позивача були порушені відповідачем, а тому права позивача повинні бути відновлені шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
За такого, слід визнати протиправною бездіяльність ТОВ «Агро-Флор» щодо не нарахування та несплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 31.12.2024 року. Зобов`язати ТОВ «Агро-Флор» нарахувати та сплатити до відповідних бюджетів єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з суми заробітної плати, обрахованої у мінімальному розмірі, визначеному законодавством, за період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2020 року по 31.12.2024 року. Зобов`язати ТОВ «Агро-Флор» подати до уповноважених органів Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України відповідну звітність щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на застраховану особу ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 31.12.2024 року з суми заробітної плати у розмірі 382 584 грн 00 коп.
З огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, а також те, що відповідач визнав його вимоги, відповідно до приписів статей 141 та 142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 1 996 грн 80 коп. судового збору, сплаченого за подачу позову та 1 996 грн 80 коп. стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 76, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Флор» щодо не нарахування та несплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 31.12.2024 року, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом у відповідний період.
Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Флор» нарахувати та сплатити до відповідних бюджетів єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого у відповідний період за період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2020 року по 31.12.2024 року.
Зобов`язати Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Флор» подати до уповноважених органів Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України відповідну звітність щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на застраховану особу ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 31.12.2024 року. 
Повернути  ОСОБА_1  з державного бюджету 1 996 грн 80 коп. судового збору, сплаченого за подачу позову до суду. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Флор» на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого за подачу позову до суду у розмірі 1 996 грн 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Флор», ЄДРПОУ 41064813, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 8-а.

Суддя    Л.М. Шолох