Справа № 127/18/26 
Провадження № 33/801/516/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі судді Копаничук С. Г., ознайомившись із апеляційною ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26.02.2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.02.2026 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 гривень 60 коп.
13 березня 2026 року ОСОБА_1 звернуся з апеляційною скаргою в якій просив скасувати вищезазначену постанову та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що розгляд справи проведено без його участі, суд першої інстанції не повідомляв його про час та місце розгляду справи, повний текст судового рішення судом направлено не було. Крім того зазначав, що з 06.02.2026 року він перебував на лікуванні, та продовжив лікування з 10.02.2026 року, у зв`язку з чим він не міг прибути в судове засідання, надати пояснення та докази. Відтак, вважав, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 25.03.2026 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду від 26.02.2026 року. Апеляційну скаргу разом з додатками повернуто особі, яка її подала.
08.04.2026 року ОСОБА_1 повторно звернувся з апеляційною скаргою та просив поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись при цьому на ті самі обставини, що вже були наведені ним у попередньому клопотанні про поновлення строку.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 20.04.2026 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду від 26.02.2026 року. Апеляційну скаргу разом з додатками повернуто особі, яка її подала.
04.05.2026 ОСОБА_1 втретє звернувся з апеляційною скаргою та просив поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись при цьому на ті самі обставини, що вже були наведені ним у попередньому клопотанні про поновлення строку.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 втретє подає апеляційну скаргу на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26.02. 2026 року. 
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Суду як джерело права.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).
З урахуванням наведеного, а також того, що ОСОБА_1 не надав інших доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26.02.2026 року, ніж ті що вже були визнані апеляційним судом неповажними, суд вважає за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Таким чином, у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження необхідно відмовити, а апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст.294 КУпАП, повернути особі, яка її подала.
Керуючись ст.294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 січня 2026 року - відмовити.
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
Апеляційного суду Копаничук С.Г.